Справа № 822/2568/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2015 р. м.Київ К/800/49793/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Стрелець Т.Г.,

Швед Е.Ю.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю прокурора Кузнєцової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року у справі за позовом в.о.прокурора Летичівського району Хмельницької області до Летичівської районної державної адміністрації, треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування розпоряджень,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року в.о.прокурора Летичівського району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до Летичівської районної державної адміністрації, треті особи - Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, ОСОБА_2, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження від 25 травня 2012 року №333/2012-р «Про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Летичівського району» орієнтовною площею 312 гектарів та розпорядження від 29 грудня 2012 року №862/2012-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Летичівського району».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Летичівська районна державна адміністрація та ОСОБА_2 у поданих запереченнях просять судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження розпоряджень Летичівської районної державної адміністрації від 25 травня 2012 року №333/2012-р та від 29 грудня 2012 року №862/2012-р.

Розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації від 25 травня 2012 року №333/2012-р «Про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Летичівського району» надано гр.ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 312,0000 га для ведення фермерського господарства, в тому числі на території Митковецької сільської ради - 52,0000 га, Ярославської сільської ради - 260,0000 га Летичівського району, - за межами населеного пункту для наступної передачі в оренду.

Розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2012 року №862/2012-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Летичівського району» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр.ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства загальною площею 301,2993 га із земель державної власності на території Летичівського району, в тому числі на території Митковецької сільської ради - 466720 га а Ярославської сільської ради - 254,6273 га., за межами населених пунктів. Надано гр.ОСОБА_2 в оренду строком на 10 років земельні ділянки загальною площею 301,2993 га розташовані на території Летичівського району, за межами населених пунктів.

В обґрунтування вимог про скасування вказаних розпоряджень прокурор зазначав про їх прийняття з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки, оскільки ОСОБА_2 не обґрунтовано розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку і перспектив діяльності фермерського господарства, необхідності отримання великих площ земельних ділянок, не надано підтвердження наявності необхідної для обробітку землі техніки та досвіду роботи в сільському господарстві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора щодо скасування оскаржуваних розпоряджень Летичівської районної державної адміністрації від 25 травня 2012 року та від 29 грудня 2012 року суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що вони прийняті відповідачем в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо правомірності оскаржуваних розпоряджень, оскільки відповідач при їх винесені діяв всупереч вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство», порушивши процедуру набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Зокрема, в порушення вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», в заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 03 березня 2012 року ОСОБА_2 зазначено лише розмір і місце розташування земельних ділянок, всі інші передбачені законом відомості, ні у вказаній заяві, ні у заяві без дати про затвердження технічної документації, не наведені. Всупереч положенням ч.7 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» надані третій особі земельні ділянки не є єдиним масивом, не мають спільних (сумісних) меж.

Разом з цим, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно ст.17 Земельного кодексу України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної власності є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або результати аукціону.

Районна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - райдержадміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді