Справа № 825/258/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/800/58955/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Чернігівського міського центру зайнятості до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будспеценергоресурси" про стягнення суми,

встановив:

Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Будспеценергоресурси'' про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 6 967 грн 42 коп.

Позов мотивований тим, що відповідач перебував на обліку як безробітний та отримував соціальні послуги і забезпечення. Однак, як виявилось, на момент реєстрації у якості безробітного і в період перебування на обліку в цій якості відповідач виконував роботи по цивільно-правовому договору, укладеному з ТОВ «Будспеценергоресурси».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що існує додаткова угода від 05 грудня 2012 року до договору підряду від 03 грудня 2012 року, укладеному між ОСОБА_4 та TOB «Будспеценергоресурси», якою внесені зміни до тривалості виконання робіт та терміну дії договору, а саме: з одного місяця до трьох днів (з 03.12.2012 року по 05.12.2012 року).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь Чернігівського міського центру зайнятості 6 967 грн 42 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції зауважив на неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин справи та зазначив, що виконання відповідачем робіт та отримання винагороди за договором підряду підтверджується актом прийняття робіт та поясненням роботодавця, а на момент проведення перевірки додаткові угоди до вказаного договору не надавались.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач проти касаційної скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні з огляду на її безпідставність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як установлено судами, з 22 грудня 2012 року по 18 серпня 2013 року відповідач перебував на обліку у Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітний та такий, що шукає роботу; отримав за цей період допомогу по безробіттю в сумі 6967,42 грн.

За результатом проведеного позивачем розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (акт від 04 грудня 2014 року № 1009) встановлено, що відповідач виконував роботи відповідно до договору підряду від 03 грудня 2012 року, укладеного з ТОВ «Будспеценергоресурси».

Виконання відповідачем робіт за вказаним договором підтверджується актом прийняття робіт від 31 травня 2013 року та поясненнями роботодавця, зафіксованими у акті перевірки від 04 грудня 2014 року № 1009.

Відповідач про виконання таких робіт органу зайнятості населення не повідомив.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність отримання відповідачем допомоги по безробіттю та про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 1 Закону України від 01 березня 1991 року № 803-ХІІ «Про зайнятість населення» (в редакції, що діяла на момент реєстрації відповідача як безробітного) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах та працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України від 5 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» до зайнятого населення, серед інших, належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 № 307 (далі - Порядок), допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітними підприємницької діяльності, надається застрахованим та незастрахованим особам, визнаним у встановленому порядку безробітними.

Згідно із абзацом першим пункту 5.5 Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Абзацами першим-другим пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219, серед іншого визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Відповідно до положень абзацу першого частини другої та абзацу першого частини третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно із пунктом 6.14 Порядку якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановленні під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

За приписами частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Враховуючи викладені норми та встановлені судами обставини справи, колегія суддів погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції про те, що у зв'язку з виконанням відповідачем робіт за цивільно-правовим договором та отриманням грошової винагороди виплачена на його користь сума грошової допомоги по безробіттю підлягає стягненню на користь позивача, як незаконно отримана.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: