Справа № 2а-541/10/2570
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №2а-541/10/2570 Головуючий у 1- й інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач: Парінов А.Б.

У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Козелецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Козелецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 лютого 2010 року, посилаючись на ч.1 ст. 109 КАС України, у відкритті провадження в адміністративній справі відмовив з тих підстав, що відповідач по даній справі не є субєктом владних повноважень, а спірні правовідносини не мають характеру публічно-правових, що, в свою чергу, на думку суду першої інстанції, виключає розгляд адміністративного позову в порядку адміністративного судочинства.

На вказану ухвалу позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Стаття 3 КАС України в п. 1 ч. 1 визначає поняття справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа): переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначаються ст. 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до місцевої державної адміністрації з приводу визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у наданні дозволу на відведення йому земельної ділянки.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного випливає, що спірні правовідносини носять публічно-правовий характер, оскільки відповідач по даній справі є субєктом владних повноважень, до компетенції якого відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України відноситься реалізація наданих державою функцій щодо передачі земельних ділянок у власність або користування, тому позов ОСОБА_2 належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасуванню. Справу належить направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 6, 17, 107, 199, 204, , 206, 211,212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді