Справа № 754/5950/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/5950/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Грегуль О.В. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 1 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання права на пенсію та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва, в якому просив: визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.02.2015.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 1 липня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненні п'ятдесятирічного віку, у лютому 2015 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п «а» ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", проте відповідач, листом від 01.04.2015 відмовив позивачеві у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що заявник не надав довідок установленого зразка на підтвердження роботи зі шкідливими умовами праці.

Вважаючи неправомірною відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі матеріалами підтверджується право позивача на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності з положеннями пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

В силу положень статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 названого Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1 а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та від 19 травня 2015 року (справа № 21-175а15).

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у періоди з 29.02.1980 року по 16.10.1984 року та з 16.03.1987 року по 02.01.1995 року, повний робочий день працював на посадах дефектоскопіста по рентген-гаммаграфуванню, що підтверджується копією його трудової книжки, дані посади віднесено до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

На підтвердження обставин роботи позивача зі шкідливими умовами праці та проведення атестації робочого місця, у матеріалах справи наявні копії карток умов праці, копії протоколів проведення досліджень повітря робочої зони, проведення дослідження метрологічних факторів, проведення досліджень шумового навантаження, проведення досліджень важкості та напруженості праці (а.с. 29-38).

При цьому, з наявної у справі копії трудової книжки позивача районним судом встановлено, що ОСОБА_5 має стаж роботи не менше 25 років, з яких не менше 10 років пропрацював на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача визначеної чинним законодавством України сукупності умов для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема досягнення відповідного віку, наявність необхідного стажу роботи зі шкідливими умовами праці, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці.

За таких обставин, враховуючи що наявними у справі матеріалами підтверджується право позивача на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності з положеннями пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, за повно та всебічно з'ясованих обставин справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 1 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання права на пенсію та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 1 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 27 липня 2015 року.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.