Справа № 528/937/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 р. Справа № 528/937/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області на постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.05.2015р. по справі № 528/928/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 25.05.2011 року звернувся до Гребінківського районного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни.

Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.05.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 Семеновиичу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 25.05.2010 року по 31.03.2011 року з урахуванням проведених виплат згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на Закони України Про Державний бюджет України на 2011 2015 роки, згідно яких норми і положення статей 5,6,7 Закону України Про соціальний захист дітей війни застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового бюджету Пенсійного Фонду України.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи діти війни, що підтверджується посвідченням та користується правами і пільгами, встановленими Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010, 2011 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010, 2011 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України, відповідач у 2010, 2011 роках не мав підстав застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. за № 530 та був зобовязаний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу ніж зазначена постанова, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на Закони України Про Державний бюджет України на 2011 2015 роки, згідно яких норми і положення статей 5,6,7 Закону України Про соціальний захист дітей війни застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового бюджету ПенсійногоФонду України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки спірні відносини стосуються 2010 року, а зазначені Закони підлягають застосуванню з дня набрання ними законної сили.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, що відповідає положенням ст. 6 Закону № 2195-IV в редакції, яка є чинною на даний час, адже попередні зміни, як було зазначено вище, визнані неконституційними, тому застосовується саме та редакція, яка була до внесення відповідних змін.

В той же час, суд першої інстанції, правильно вирішивши спір по суті, допустив порушення вимог процесуального законодавства.

Суд першої інстанції допустив помилку в зазначенні дати перерахунку пенсії.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Гребінківського районного суду від 25.05.2011 року позовні вимоги за період з 01.01.2006 року по 31.03.2011 року залишено без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.01.2006 року по 25.11.2010 року.

Постановою Гребінківського районного суду від 08.06.2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та зобовязано УПФУ в Гребінківському районі Полтавської області провести відповідні виплати за період з 26.11.2010 року по 31.03.2011 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2013 року ухвалу Гребінківського районного суду скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.01.2006 року до 25.11.2010 року та направлено для вирішення питання про відкриття провадження за 25.11.2010 року.

Таким чином, задовольняючи адміністративний позов за період з 25.05.2010 року по 31.03.2011 року, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позовні вимоги за період з 01.01.2006 року до 25.11.2010 року вже вирішені ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2013 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог помилково зазначив період на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком з 25.05.2010р. по 31.03.2011р., а тому, відповідно до приписів ст. 201 КАС постанову належить змінити в частині зазначення дати 25.11.2010р. замість 25.05.2010 року.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, , 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.05.2015р. по справі № 528/937/14-а змінити.

У абзаці третьому резолютивної частини постанови Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.05.2015р. по справі № 528/937/14-а дату "25.05.2010 року" замінити датою "25.11.2010 року" .

В іншій частини постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4