Справа № 463/2274/15-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м. Львів 463/2274/15-а

2-а/463/118/15

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Кропивницького М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить прийняти рішення, яким визнати неправомірними дії ГУЮ у Львівській області щодо нездійснення керівництва Управлінням ДВС ГУЮ у Львівській області та координування і контролю за їх діяльністю; визнати протиправними дії старшого державного виконавця при винесенні постанови від 28.04.2015р. ВП № 44573648 про заміну сторони у виконавчому провадженні та скасувати цю постанову.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.04.2015р. державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову ВП № 44573648, якою замінено сторону у виконавчому провадженні з боржника Львівський обласний військовий комісаріат на Головне управління ПФ у Львівській області. В такій постанові зазначено, що винесена вона підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2015р. З такою постановою позивач не погоджується, оскільки винесена з порушенням вимог закону. Так, 19.03.2015р. Личаківським районним судом м. Львова було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали про задоволення подання виконавчої служби, і повний текст цієї ухвали на адресу позивача надійшов 14.04.2015р. Не погоджуючись із цією ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку і 24.04.2015р. матеріали справи були направлені до Львівського апеляційного адміністративного суду. Оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови, ухвала суду, яка була її підґрунтям не набрала законної сили, вважає, що в державного виконавця не було повноважень здійснювати заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, вважає, що така постанова прийнята з порушенням правил підвідомчості. В силу вимог Закону України «Про виконавче провадження», на Відділ примусового виконання рішень управлінь ДВС ГУЮ МЮУ в АР Крим, Головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими, серед інших, боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади. Боржник у наведеному вище виконавчому провадженні є територіальним органом Пенсійного фонду України, а не територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що також виключало можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження. Також не було дотримано норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини щодо виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, позаяк виконанню підлягають рішення, ухвалені до 01.01.2013р., в той час постанова про задоволення позову стягувача прийнята 22.12.2004р. Крім цього, державним виконавцем не було взято до уваги ту обставину, що на органи ПФ України покладені обов`язки щодо призначення і виплати пенсії, в той час як у виконавчому листі зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії, що не належить до компетенції позивача та не може бути ним виконано, оскільки проведення компенсації призведе до порушення норм чинного законодавства та нецільового використання коштів ПФ, які призначені виключно для виплати пенсій. В листі Міністерства юстиції України від 30.03.2007р. № 21-46-139 з даного приводу роз`яснено, що кошти для проведення перерахунку і виплати пенсії повинні передбачатись у Державному бюджеті України на відповідний рік, які призначені для виплати пенсії і які виділялись відповідним органам, серед яких Міністерство оборони України, для проведення вказаних вище виплат. Для Пенсійного фонду України та його територіальним органам, які стали правонаступником МОУ, кошти для зазначених цілей з 2007р. не виділяються. Все вищеперелічене, на думку позивача не давало державному виконавцю підстав для винесення оскаржуваної постанови. Змінивши сторону виконавчого провадження державний виконавець виніс незаконну постанову, яка не може залишатись в силі і з приводу чого вимушений оскаржувати її та дії державного виконавця в судовому порядку. Також, вважає протиправними дії ГУЮ у Львівській області і їх також просить визнати такими в судовому порядку, оскільки останні не здійснили належного керівництва за діяльністю підпорядкованого йому Управління ДВС ГУЮ у Львівській області.

В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 04.09.2013р. ОСОБА_1 , повністю підтримуючи позовні вимоги з наведених вище мотивів, додатково зазначив, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015р. залишено в силі ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2015р., на підставі якої винесена оскаржувана постанова. Незважаючи на таку обставину, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у ній докази та приймаючи рішення у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2015р. державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову (а.с.9), якою замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 44573648 про зобов`язання Львівського обласного військового комісаріату перерахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з урахуванням щомісячної премії в розмірі 33,3 % за підтримання бойової готовності і бездоганне виконання службових обов`язків з дня призначення пенсії. Первісного боржника Львівський обласний військовий комісаріат змінено на нового Головне управління ПФУ у Львівській області.

Як зазначено в мотивувальній частині постанови, винесена вона на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2015. (а.с.10, 11), якою задоволено подання державного виконавця, і власне здійснено заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Право на здійснення заміни сторони виконавчого провадження, згідно вимог ст. 264 КАС України, наділений виключно суд. Згідно з ч. 3 цієї статті, ухвала суду за результатами питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржена у загальному порядку.

Положеннями п. 1.5.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» встановлено обов`язкові вимоги до постанови, винесеної у виконавчому провадженні. Зокрема, пп. «б» цього пункту визначено, що постанова повинна містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення і посилання.

Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються дата набрання законної сили рішенням.

Вичерпний перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню наведений у ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», до яких, згідно п. 2 ч. 2 цієї статті, належать також ухвали, постанови суддів у цивільних, господарських адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Системно-правовий аналіз положень пп. «б» п. 1.5.1 Інструкції, ч. 5 ст. 8, п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону, ст. 264 КАС України дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для проведення державним виконавцем заміни сторони виконавчого провадження є отримання ним ухвали суду, яка набрала законної сили.

Разом з тим, як вбачається з копії ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2015р. (а.с.10), яка стала правовим підґрунтям для винесення оскаржуваної постанови, в судовому засіданні було проголошено лише її вступну та резолютивну частину.

Повний текст цієї ухвали, згідно відмітки позивача на супровідному листі (а.с.12), отримано ним 14.04.2015р. Апеляційна скарга на цю ухвалу датована 20.04.2015р. (а.с.13-15), і як вбачається зі змісту супровідного листа (а.с.16), матеріали справи та сама ухвала суду 23.04.2015р. направлена до Львівського апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Порядок і строки апеляційного оскарження закріплені в ст. 186 КАС України, в ч. 3 якої зазначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови ухвала суду не набрала законної сили, дії державного виконавця не можна вважати правомірними. Такі дії є передчасними, що характеризує їх як неправомірні, а саму постанову як незаконну. Тому, такі позовні вимоги суд визнає обґрунтованими і даним судовим рішенням їх задовольняє.

В свою чергу, враховуючи, що на час розгляду даної справи ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2015р. набрала законної сили, перешкоди для здійснення заміни боржника у виконавчому провадженні після скасування постанови від 28.04.2015р. відсутні.

Виключно такі обставини свідчать про незаконність оскаржуваної постанови і виключно за наведених вище мотивів, вимоги адміністративного позову підлягають до часткового задоволення.

Мотиви позову про не підслідність виконавчого провадження відповідачам не можуть бути правовим підґрунтям для задоволення адміністративного позову, оскільки його предметом є оскарження постанови, яка винесена в ході здійснення виконавчих дій. Такі дії здійснюються після відкриття виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься відповідна постанова. Якщо така постанова у встановленому законом порядку не скасована, дії державного виконавця з мотивів не підслідності виконавчого документа не можуть визнаватись неправомірними, а його постанови з таких мотивів не можуть бути скасовані.

Аналогічно, як неспроможні судом відкидаються мотиви позову про порушення державним виконавцем вимог законодавчих актів, які регулюють правовідносини щодо виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, оскільки такі мотиви по суті є оскарженням ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження. Під час проведення виконавчих дій державний виконавець не вправі давати правову оцінку судовому рішенню, яке зобов`язує його вчинити певну дії.

З ідентичних підстав судом не приймаються до уваги мотиви позову про відсутність у позивача компетенції на виконання вимог виконавчого документа, оскільки не державним виконавцем, а ухвалою суду змінено боржника у виконавчому провадження і виключно на підставі ухвали суду обов`язки боржника покладені на позивача.

Що стосується вимоги про визнання неправомірним дій ГУЮ у Львівській області, які полягають у нездійсненні контролю за діяльністю керівництва управління ДВС ГУЮ у Львівській області, в її задоволенні слід відмовити.

Така вимога є недоведеною жодними доказами, а сам факт винесення незаконної постанови не може свідчити про бездіяльність посадових осіб ГУЮ у Львівській області.

Керуючись ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області при винесенні постанови від 28.08.2015р. ВП № 44573648 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 28.08.2015р. ВП № 44573648 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.