Справа № 2603/15309/12
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2013-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04.03.2013 року Деснянський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді - Таран Н.Г.

при секретарі судового засідання - Величко Л.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до полку ДПС ДАІ ГУ МСВ України в м. Києві, старшого лейтенанта Вдовнова Ігоря Олександровича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 у листопаді 2012 року звернувся до Деснянського районного суду в порядку адміністративного судочинства з вищевказаним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ВК1 № 090103 від 09.11.2012 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що його піддано адміністративному стягненню за те, що він 09.11.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 по Броварському проспекту біля ст. м. Чернігівська у м. Києві, рухався зі швидкість 86 км./год., чим перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги на 26 км./год., чим порушив пункт 12.4 ПДР. Швидкість виміряно технічним засобом «Візир». Обґрунтовуючи свої доводи щодо незаконності постанови позивач зазначає, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачені нормативно -правовими актами. Але на даний час в Україні не існує нормативно-правового акту, який би дозволяв використання спеціального засобу «Візир», тому його використання працівниками ДАІ неправомірне. Зазначає, що Окружний Адміністративний суд м. Києва постановою від 19.02.2010 року заборонив МВС України та департаменту державної автомобільної інспекції використання радіолокаційного відео записуючого пристрою «Візир» з метою виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених у ній підстав. Але в поясненнях зазначив наступне: якщо навіть припустити, що ним порушені правила ДПР з перевищенням швидкості на 26 км./год. то встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля, неможливо, тому, що він рухався в загальному потоці попутного транспорту. Вважає, що докази вчинення ним правопорушення відсутні.

В судовому засіданні відповідач - суб'єкт владних повноважень, суду надав пояснення, що він виконуючи своє чергування 09.11.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. вимірюючи швидкість транспорту із дотриманням допустимої швидкості на даній ділянці дороги спеціальним технічним засобом «Візир» № 0812573 зупинив автомобіль марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, так як останній не дотримався максимально допустимої швидкості на даній ділянці дороги. Повідомив позивача ОСОБА_1 про перевищення допустимої швидкості руху на 26 км/год, у зв'язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії ВК1 № 090103 від 09.11.2012 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, відповідно до якої він 09.11.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 по Броварському проспекту біля ст. м. Чернігівська у м. Києві, рухався зі швидкість 86 км./год., чим перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги на 26 км./год., чим порушив пункт 12.4 ПДР. Вказаною постановою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Під час адміністративного провадження інспектором дорожньої патрульної служби зібрано достатніх доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 18 КУпАП дія вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 33 КУпАП При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні доводи позивача щодо незаконності постанови по справі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані наданими самим позивачем та відповідачем доказами.

З дослідженої в судовому засіданні копії протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 09.11.2012 року видно, що факт вчинення правопорушення зафіксовано у протоколі з дотриманням вимог КУпАП.

Суд розцінює як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі, доводи позивача про те, що фіксація спеціальним технічним засобом «Візир» не відповідає вимогам закону, до того ж не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 09.11.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 по Броварському проспекту біля ст. м. Чернігівська у м. Києві, рухався зі швидкість 86 км./год., чим перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги на 26 км./год., чим порушив пункт 12.4 ПДР., що підтверджується поясненнями відповідача, копією протоколу адміністративного правопорушення та не спростовувалось поданим адміністративним позовом. Вказаною постановою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до розпорядження начальника департаменту ДАІ МСВ України № 262/17557 від 30 березня 2010 року затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Відповідно до даного переліку вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний «Візир» є технічним засобом для визначеності швидкості руху.

Таким чином суд приходить до висновку, що під час адміністративного провадження інспектором ДАІ зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 09.11.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 по Броварському проспекту біля ст. м. Чернігівська у м. Києві, рухався зі швидкість 86 км./год., чим перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги на 26 км./год., чим порушив пункт 12.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення. Доказом вчинення адміністративного правопорушення стала фіксація такого правопорушення відео записуючим вимірювачем «Візир».

Дії працівників ДАІ, при зупинці транспортного засобу позивача не впливають на відповідальність останнього за вчинення правопорушення

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності є таким, що прийняте у спосіб передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 17, 158-163, 167,185,186 КАС України, ст. 7, ч. 1 ст.122 ст. 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до полку ДПС ДАІ ГУ МСВ України в м. Києві, старшого лейтенанта Вдовнова Ігора Олександровича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -відмовити.

Від сплати держмита сторони звільнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.03.2013 року

Суддя: Н.Г.Таран