Справа № 2-а-1657/11
Суддя: Хижний Р. В.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1657/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2011 року Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ХИЖНОГО Р.В.

при секретарі НОСОВІЙ О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Згурівка Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, працюючого ІДПС роти ДПС м. Миколаєва, щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Згурівського районного суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому вказує, що 18 березня 2011 року о 07 год. 05 хв., керував по автодорозі у м. Миколаїв автомобілем марки «Мерседес Бенц»д/н НОМЕР_1, який належить ТОВ «Прушинські», зареєстрованому в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після переїзду вулиць Пушкінська та Морська, позивач був зупинений інспектором ДПС роти ДПС м. Миколаєва, лейтенантом міліції ОСОБА_2, який склав відносно нього протокол серії ВЕ1 № 092745 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення, та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 275616. Даною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 500 грн., який позивач не сплатив.

Суть правопорушення відповідно до зазначених у протоколі та постанові даних, полягає у тому, що позивач не зупинився на дорожній знак 5.62 «Місце зупинки»та проїхав перехрестя вулиць Пушкінської та Морської на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 16.3 Правил дорожнього руху.

З даним рішенням позивач ОСОБА_1 не погоджується та зазначає, що підїхавши на автомобілі до перехрестя вулиць Пушкінської та Морської в м. Миколаїв, побачивши жовтий-червоний сигнал світлофора, на вимогу дорожнього знака 5.62, зупинився. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора, продовжив рух з лівого ряду дороги на право.

По суті інкримінованого йому правопорушення, позивач на місці пояснив інспектору ДПС, що не порушував вимоги дорожнього знаку 5.62 «Місце зупинки»під час проїзду перехрестя, не створював перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не обмежував їх видимість, зупинив автомобіль на жовтий сигнал світлофора і дочекавшись зеленого сигналу, проїхав перехрестя. Пояснення позивача відповідачем не були взяті до уваги.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів правил переїзду перехресть, тощо.

При винесенні постанови по справі про адміністративне порушення відповідачем не було зібрано необхідних, належних та достатніх для обєктивного і законного вирішення справи доказів вчинення правопорушення, а саме не встановлено і не зясовано обставини, які вказують на факт порушення позивачем правил переїзду перехрестя вулиць Пушкінської та Морської в м. Миколаїв 18.03.2011 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть порушення правил переїзду перехрестя, а саме не зазначено місце встановлення дорожнього знака 5.62 «Місце зупинки», чи застосовувався даний знак самостійно без розмітки, місце стоянки автомобіля перед перехрестям, дані про те, чи регулюється перехрестя вулиць Пушкінської та Морської світлофором, а також відомості про час і місце розгляду справи.

Крім того, в протоколі безпідставно зазначено свідка ОСОБА_3, оскільки останній на місці не був присутній, позивач його не бачив та у протоколі про адміністративне порушення він не розписався.

Позивачу не були розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У протоколі про адміністративне порушення та постанові відсутня відмітка про розяснення даних прав.

Факт дотримання позивачем вимог Правил дорожнього руху при переїзді зазначеного перехрестя, може бути підтверджено свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на той час перебували у салоні автомобіля.

Тому позивач просить суд:

1. Визнати дії ІДПС роти ДПС м. Миколаєва ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 092745 від 18.03.2011 року та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 275616 від 18.03.2011 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в сумі 500 грн. неправомірними.

2. Позов задоволити.

3. Постанову по справі про адміністративне порушення серії ВЕ № 275616 від 18.03.2011 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 500 грн. скасувати та провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити. Відповідач - інспектор ДПС роти ДПС м. Миколаєва ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв та заперечень проти позову не направив.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на основі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Копією паспорта встановлено особу позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8-12).

Відповідно до протоколу ВЕ1 № 092745 та постанови ВЕ № 275616 від 18.03.2011 року встановлено, що позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500,00 гривень (а.с. 6-7).

Частина 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання ( перебування, знаходження ) позивача.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, так як постанова Серії ВЕ № 275616 від 18.03.2011року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена з порушенням вимог ст.ст. 283, 284 Кодексу про адміністративні правопорушення. Відповідач - інспектор ДПС роти ДПС м. Миколаєва ОСОБА_2М в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв та заперечень проти позову не направив.

Керуючись ст.ст.122,280,283,284,289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст.ст.11,18,19,159,160,161,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, працюючого ІДПС роти ДПС м. Миколаєва, щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити повністю.

Визнати дії інспектора ДПС роти ДПС м. Миколаєва лейтенанта міліції ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 092745 від 18.03.2011 року та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 275616 від 18.03.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 500,00 грн. протиправними.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії ВС № ВЕ № 275616 від 18.03.2011року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні порушення та накладення стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 500,00 (пятсот) гривень визнати протиправною, скасувати та провадження в справі закрити.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, надіслати копію постанови.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ