Справа № 816/317/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 р.Справа № 816/317/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорнухинського районного відділу Управління Міністрерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 816/317/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Чорнухинського районного відділу Управління Міністрерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування акту,зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до Чорнухинського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати недійсним та скасувати акт форми Н-5* від 13 січня 2015 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин; визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю в період проходження служби; зобов'язати Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести додаткове розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 13 лютого 1998 року о 20 годині 00 хвилин при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю в період проходження служби і складення акту за формою Н-1*.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми НТ* № 1 від 13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру. Визнано протиправним та скасовано акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми Н-5* від 13.01.2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин. Зобов'язано Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин з ОСОБА_1 під час перебування на посаді інспектора ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного зясування обставин справи, що мають значення для справи.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області від 20 червня 1998 року № 33 о. с. Івлєв Валерій Петрович призначений на посаду інспектора ДПС Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області з присвоєнням йому спеціального звання "молодший сержант міліції".

Відповідно до наказу Управління МВС України в Полтавській області від 06 травня 2003 року № 38 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 відряджено в розпорядження УМВС України в Черкаській області.

18 червня 2014 року до Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області надійшов рапорт оперативного чергового чергової частини штабу Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області майора міліції ОСОБА_1, щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 13 лютого 1998 року від час виконання службових обов'язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

За зверненням ОСОБА_1 комісією Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області проведене службове розслідування, під час проведення якого встановлено, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 13 лютого 1998 року останньому було надано вказівку направитись в м. Лохвиця на відпрацювання. Після отримання завдання позивач, інспектор ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_2, інженер з організації дорожнього руху ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_3, направились на службовому автомобілі НОМЕР_1 до Лохвицького РВ, де пройшли інструктаж та ознайомились із маршрутом патрулювання. Прибувши на маршрут розпочали нести службу по виявленні порушників ПДР. Близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_1 П, зупинив автомобіль ВАЗ світлого кольору. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 підійшов до нього, представився та поросив водія надати для перевірки документи. Водій автомобіля відкривши вікно дістав із внутрішньої кишені газовий пістолет і здійснив постріл у правий висок голови ОСОБА_1 Після чого поїхав у невідомому напрямку. До ОСОБА_1, який лежав на дорозі підбігли ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які допомогли йому підвестися та сісти до службового автомобіля. Про дану пригоду було повідомлено Лохвицький РВ, а ОСОБА_1 було доставлено до приймального відділення Лохвицької ЦРЛ, де йому було надано першу медичну допомогу. Після чого ОСОБА_1 відвезли до Чорнухинської ЦРЛ, де він проходив лікування до 24 лютого 1998 року. Із виписки медичної карти ОСОБА_1 було встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна скроневої ділянки справа.

Інспектор ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_2, інженер з організації дорожнього руху ВДАІ Чорнухинського РВ ОСОБА_3 надали аналогічні пояснення з приводу нещасного випадку та зауважили, що повідомили про даний факт керівництво, а також спільно проводили пошуки зниклого автомобіля, але винні знайдені не були.

Службова перевірка по факту отримання тілесних ушкоджень на той час не проводилась.

Комісія критично поставилась до показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зв'язку з тривалим проміжком часу, який пройшов з моменту травмування позивача, а саме: близько 16 років. Будь-які офіційні матеріали щодо проведення перевірок по факту отримання травми в особовій справі ОСОБА_1 відсутні, також, відповідно до довідки відділу ІОС УКЗ УМВС України в Полтавській області від 02 липня 2014 року № 1/7-2165, обов'язкове службове розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не проводилось. Тому, комісія одностайно дійшла висновку про те, що належним доказом підтвердження отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим, має бути висновок службового розслідування та облікування цього факту. Відсутність вказаних документів не дає можливості комісії дійти висновку про отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з охороною громадського порядку та боротьби зі злочинністю. Крім того, не стало можливим підтвердити вказані потерпілим обставини травмування й в органах прокуратури, яка мала здійснювати відповідний нагляд та перевірку події.

За наслідками службового розслідування складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин форми Н-5* від 13 січня 2015 року, відповідно до якого причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено, нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* № 1 від 13 січня 2015 року.

Позивач, не погодившись із діями відповідачів щодо оформлення результатів розслідування нещасного випадку в частині зроблених висновків про те, що "нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", вважає вказаний акт форми Н-5* від 13 січня 2015 року незаконним, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, передбачених пунктом 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, на підставі яких комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 (далі Порядок) розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно пункту 3. 9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби під час:

- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час;

- приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни;

- проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час;

- використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника;

- подання підрозділом шефської допомоги;

- провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

- перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища;

- прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника;

- прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Пунктом 3.10. вказаного Порядку передбачено, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов'язаних з виконанням службових обов'язків;

- травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

- нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах частини другої пункту 3.11 Порядку, визнаються пов'язаними з виконанням службових обов'язків за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю", якщо він трапився в період проходження служби:

- унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків;

- при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності;

- в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11;

- унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Пунктом 3.8 Порядку встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1 (НТ) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію (пункт 3.8 наказу МВС № 1346/2002 ).

Відповідно до пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, зокрема, є виявлення кримінальних правопорушень і участь у їх розкритті та розшуку осіб, які їх вчинили.

Натомість, з акту № 1 від 13 січня 2015 року форми НТ* та акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року вбачається, що причинно-наслідковий зв'язок між травмою та контактом з правопорушником в повному обсязі не підтверджений та не спростований у зв'язку з відсутністю матеріалів службового розслідування та облікування нещасного випадку безпосередньо після факту поранення працівника ОВС, відповідних офіційних документальних підтверджень в ході проведення службового розслідування комісією не встановлено, що є порушенням вимог пункту 3.8 Порядку, який покладає комісію обов'язок з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку.

Колегія суддів також зауважує, що комісія не врахувала пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 лише у зв'язку з тим, що з часу травмування позивача минуло 16 років.

Згідно висновку службового розслідування від 13 січня 2015 року та акту форми Н-5*, складеного 13 січня 2015 року, вбачається, що основною підставою для висновку про те, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався "в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків" стала відсутність висновку службового розслідування та облікування факту травмування ОСОБА_1 13 лютого 1998 року.

Так, комісія в акті форми Н-5*, складеного 13 січня 2015 року, зазначила, що на момент отримання потерпілим тілесних ушкоджень в системі МВС діяла Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затверджена наказом МВС від 06.12.1991 № 552, згідно пункту 4.6 якої факт поранення працівника ОВС підлягав розслідуванню із залученням інспекції по особовому складу. Комісія зауважила, що саме в ході вищевказаного службового розслідування мали бути встановлені та підлягали повному, об'єктивному та всесторонньому дослідженню сама подія (час, місце, спосіб), а також всі її обставини.

Крім того, з огляду на Інструкцію про порядок обліку порушень законності (правопорушень) та надзвичайних подій за участю особового складу органів внутрішніх справ України, затверджену наказом МВС від 06.12.1991 № 552, поранення працівника, а також застосування відносно нього зброї є надзвичайною подією, яка мала бути облікована за встановленою формою.

Проте, відповідно до довідки відділу ІОС УКЗ УМВС України в Полтавській області від 02 липня 2014 № 1/7-2165, обов'язкове службове розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не проводилось. Комісія дійшла висновку, що належним доказом підтвердження отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим, має бути висновок службового розслідування та облікування цього факту. Крім того, як встановлено комісією, не стало можливим підтвердити вказані потерпілим обставини травмування й в органах прокуратури, яка мала здійснювати відповідний нагляд та перевірку події у зв'язку зі знищенням книги обліку заяв та повідомлень за 1998 рік Прокуратурою Лохвицького району за закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком комісії, оскільки обов'язок щодо проведення відповідної перевірки нещасного випадку з позивачем, що стався 13 лютого 1998 року, покладено саме на органи внутрішніх справ, а тому невиконання ними даного обов'язку, а також знищення Прокуратурою Лохвицького району книги обліку заяв та повідомлень за 1998 рік, не може бути підставою для висновку про те, що нещасний випадок з позивачем стався "в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Отже, оскільки відповідачем не виконано вимог Порядку щодо обов'язкового визначення причинно-наслідкового зв'язку між травмою позивача та протиправними діями третіх осіб під час виконання службових обов'язків, то службове розслідування стосовно отримання позивачем травми 13 лютого 1998 року близько 20.00 години проведено не в повному обсязі.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено обставин, передбачених пунктом 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, на підставі яких комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків".

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми Н-5* від 13.01.2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин, а також акт Чорнухинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області форми НТ № 1 від 13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру, прийняті з порушенням приписів Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, та без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування акту форми Н-5* від 13 січня 2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин та акту форми НТ № 1 від 13.01.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру.

Також, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав Чорнухинський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 1998 року близько 20 години 00 хвилин з ОСОБА_1 під час перебування на посаді інспектора ДПС ВДАІ Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чорнухинського районного відділу Управління Міністрерства внутрішніх справ України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 816/317/15-а в частині задоволених позовних вимог - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2015 р.