Справа № 2036/2-а-79/11
Суддя: Карімов І. В.
Дата ухвалення: 2012-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2036/2-а-79/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Карімова І.В.

за участю секретаря Зайцевої Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Малхаза Володимировича до інспектора ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АХ1 № 022054 від 16.11.2010 року про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 16.11.2010 року інспектором ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2, була винесена постанова серії АХ1 № 022054 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої він визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Позивач не згоден з винесеною постановою, просить суд її скасувати виходячи з наступного: позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення необґрунтована, не відповідає нормам КУпАП та винесена з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень. Крім цього зазначає, що при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Позивач у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти позову заперечує. Відповідно до ст. 128 КАС України їх неприбуття не унеможливлює розгляду справи.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення АХ1 № 090025 від 16.11.2010 року відносно ОСОБА_1, згідно якого останній, 16.11.2010 року о 9:37 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 633 км. автодороги Київ-Харків-Довжанськ зі швидкістю 87 км./год., перевищив швидкість руху на 27 км./год., чим порушив п 12.9. Правил дорожнього руху України. Швидкість вимірювалась приладом Беркут № 0601068.

Згідно з постанови серії АХ1 № 022054 від 16.11.2010 року про адміністративне правопорушення, винесеного відповідачем відносно ОСОБА_1, останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган / посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, яки беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більш того, ч.1 ст. 70 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходився у співробітника ДПС, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу тощо). Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно- або відеозйомки, які працюють в автоматичному режимі. За таких умов така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ та ДПС по профілактиці та припиненню правопорушень.

Відповідно до ст. 14-1 КУпАП пристрій, який робить фіксацію правопорушення ПДР повинен працювати в автоматичному режимі, а пристрій Беркут № 0601068 не дозволяє працювати і фіксувати транспортні засоби в автоматичному режимі, тобто без втручання людини (інспектора) він не в змозі автоматично зафіксувати правопорушення, в даному випадку інспектор, натиснувши кнопку фіксації, вибравши відповідний проміжок часу, натиснув кнопку фіксації і зафіксував вибраний ним момент часу, автомобіль та місце фіксації.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Із наявних у суду матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, пояснень свідків, матеріалів фото- кінозйомки або відеозапису, тощо, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Тому з цих підстав обґрунтованості ухваленого рішення не вбачається.

Інспектором ДПС не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (також правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення.

Відповідачем не надано заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, тому суд згідно ч.6 ст. 71 КАС України вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд приходить до висновку, що постанова серії АХ1 № 022054 від 16.11.2010 року винесена інспектором ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена на неналежних доказах його винуватості, а також у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, а згідно цього вищезазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 2 ст.33, ст.ст. 251, 252, п.1 247 КУпАП, ст.ст. 12, 18, 69-71, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати постанову серії АХ1 № 022054 від 16.11.2010 року, яка винесена інспектором ДПС взводу ДПС м. Ізюм ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Малхаза Володимировича за ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя