Справа № 813/2436/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року № 813/2436/15

об 12 год., 43 хв., м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», представник ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області, представник ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення № 5 управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області від 23.04.2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким ДП «Львіввугілля» в особі ВП Управління «Західвуглепостач» ДП Львіввугілля» накладено штраф в розмірі 2648,15 грн., та нарахована пеня в розмірі 51703, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач приймаючи вказане рішення, керувався нормою закону, що втратила чинність, а саме пунктом 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначена норма виключена на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Позивач вважає дане рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати прахових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального врахування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне лрахування». Відповідач вважає, що дії Управління є такими, що відповідають чинному законодавству, а доводи позивача є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд в його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

23.04.2015 року УПФУ в Сокольському районі Львівської області винесено Рішення № 5 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким застосовано до позивача у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі - 2648,15 грн., та нарахування пені в розмірі 51703,15 грн. за період з 15.03.2011 року до 30.05.2014 року, які протягом десяти робочих днів з дня отримання рішення підлягають перерахуванню (сплаті) на рахунки УПФУ в Сокальському районі Львівської області.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами та доповненнями в редакції чинній на момент спірних правовідносин, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями в редакції чинній на момент спірних правовідносин, Кодексом адміністративного судочинства.

Згідно п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року № 1058-VI (в редакції станом на 23.12.2010 року) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно п. й, ч. 12, ст. 38 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, який набрав чинності з 01.01.2011 року, частини першу - дев'яту статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом враховуються обґрунтування позивача та його представника позовних вимог, оскільки відповідач застосовуючи до ДП «Львіввугілля» в особі ВП Управління «Західвуглеростач» ДП «Львіввугілля» фінансові санкції керувався нормою п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка на момент прийняття спірного рішення - виключена на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З цих же підстав судом не враховуються обґрунтування заперечення позовних вимог відповідчем, оскільки приймаючи оскаржуване рішення відповідач керувався нормою яка втратила чинність.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення підлягають задоволенню повністю.

Суд присуджує з Державного бюджету України, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, всі здійснені стороною, яка не є субєктом владних повноважень, та документально підтверджені судові витрати, на користь якої ухвалене судове рішення.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області № 5 від 23.04.2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» (, с. Острів, Сокальський район, Львівська область) 182,70 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 27.07.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.