Справа № 2-а-3927/11
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3927/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2011 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайла О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин Сумської області, управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і відповідно до встановленого медико-соціальною експертизою висновку є інвалідом 2 групи 1 категорії, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.12.1991 року з послідуючими змінами та доповненнями, він має право на отримання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, яка не може бути нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсія ніж 75% мінімальної пенсії за віком, та суми одноразової щорічної допомоги ніж п»ять мінімальних заробітних плат. Але відповідачі всупереч вимогам закону порушують його право на отримання даної виплати. Тому він просив поновити строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, оскільки часто хворіє і в силу свого стану здоров»я він не міг стежити за внесенням змін до діючого законодавства щодо підвищення відповідних виплат, а дізнався про порушення своїх прав в жовтні 2010 року. Також позивач просив нарахувати і провести відповідні виплати його основної та додаткової пенсії, а також одноразової щорічної допомоги, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду 2 групи згідно ст. ст. 48, 49, 50, 51, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2007 року по день винесення рішення.

Представник УПФУ надав заперечення, вказавши, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області і отримує пенсію, призначену відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Порядок обчислення пенсії, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому підстав для застосування при обрахунках розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»немає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 зазначеного закону, мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність застосовується лише виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з зазначеним Законом. Вважає, що основна та додаткова пенсія позивачеві виплачена в повному обсязі. Таким чином УПФУ діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України і підстав для перерахунку пенсії позивача немає. Також представник УПФУ просив прийняти до уваги те, що відповідно до вимог ст. 99 КАС України для звернення до суду з адміністративним позовом встановлено строк у шість місяців і застосовувати редакцію даної статті, яка діяла до 30.07.2010 року немає підстав.

Представник Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області надав заперечення в якому вказав, що відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « інваліди 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС мають право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Але ст. 62 цього Закону чітко визначено , що роз»яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов»язковим для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, якою встановлено розмір виплати щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС-120 грн. Також посилається на те, що управління не є головним розпорядником коштів Державного бюджету України, а лише виплачує їх відповідно до розмірів встановлених постановами Кабінету Міністрів України. Таким чином управління зі своєї сторони діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України і підстав для перерахунку виплати допомоги позивачу не має.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце публічні правовідносини, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково, так як встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії й має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - інвалід 2 групи, що підтверджується посвідченнями та вкладкою (а.с. 6-7).

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що згідно вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « інваліди 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС мають право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796 від 28.08.1991 року, пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 2 групі інвалідності, як 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на взяті державою зобовязання, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Offise (Case 47/74 van Duyn v. Home Offise), суд вважає, що слід застосовувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»для розрахунку зазначеного підвищення для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В даному спорі оскаржується бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії та соціальної допомоги. Суд вважає необхідним задовольнити позов в цій частині, визнавши бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області протиправною.

При цьому суд враховує те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 26.11.2010 року. Згідно вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції, яка діяла до 30.07.2010 року, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Починаючи з 30.07.2010 року такий строк законом було скорочено до шести місяців. Таким чином, перебіг шестимісячного строку розпочався з 30.07.2010 року і позивач не був обізнаний про його скорочення. Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в силу вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, яка діяла до 30.07.2010 року, виходячи з принципу юридичної визначеності та на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 року по справі «Мельник проти України».

Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в межах річного строку звернення до суду, а саме починаючи з 26.11.2009 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 94, 99, 158-163, 183-2, 186, 254, 256 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин Сумської області, управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до ст. ст. 48, 49, 50, 51, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи », як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області провести перерахунок основної пенсії та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 26.11.2009 по 02.11.2010 року включно згідно до ст. ст. 49,50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»здійснити перерахунок сум одноразової щорічної допомоги ОСОБА_1 за період з 26.11.2009 по 02.11.2010 року з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Чхайла О. В.