Справа № 22-а/0690/4722/11
Суддя: Борисюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4722/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вона вказувала на те, що має статус особи, яка постійно проживає та працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому на підставі ст.ст. 37 і 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон України № 796-ХІІ) має право на отримання щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а також доплати до зарплати в розмірі 2однієї мінімальної заробітної плати.

Посилаючись на те, що зазначені грошові кошти виплачуються у розмірах менших, ніж встановлені Законом України № 796-ХІІ, позивач просила задовольнити її позов.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь позивачки, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.2008 року по 01.09.2009 року 2131 грн. 80 коп. та 16799 грн. 94 коп. доплати до заробітної плати, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.08.2000 року по 01.01.2006 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 01.10.2009 року. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області просить скасувати судове рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка проживає та працює в м. Олевськ Житомирської області, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Олевської РДА Житомирської області, має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року №17 м. Олевськ Житомирської області віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 37 Закону України № 796-ХІІ, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю, проводиться доплата у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця.

З матеріалів справи видно, що на виконання положень ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем виплачувалися позивачці передбачені ст. ст.37, 39 Закону виплати в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягають саме норми статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивачки.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача по виплаті відповідних грошових коштів в розмірах, встановлених зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Разом з тим, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачці відповідних грошових коштів, суд першої інстанції допустив помилку, не зазначивши цього в резолютивній частині постанови, при цьому визначивши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

Суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Суд прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача провести нарахування та виплату допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але ці кошти підлягають виплаті за період з 30.11.2008 року по 30.11.2009 року, оскільки позивачка пропустила встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду.

Згідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Виходячи із змісту наведеної норми закону доплата до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, не є заробітною платою і на цю доплату не поширюються вимоги ст.233 КЗпП України. Проте суд на це уваги не звернув.

У зв'язку з наведеним та враховуючи визначений ст.99 КАС України строк звернення до суду та дату звернення з позовом позивачки до суду, якою є 30.11.2009 року, а також періоду заявлених нею вимог та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, то в даному випадку задоволенню підлягали вимоги позивачки в частині перерахування та виплат, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 30.11.2008 року по 30.11.2009 року, а не з 1 серпня 2000 року, як визначив суд.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 195,198,202,207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2009 року змінити, виклавши абзац третій та четвертий резолютивної частини постанови у такій редакції:

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, соціальної допомоги, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 30.11.2008 року по 30.11.2009 року, з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 доплати до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 30.11.2008 року по 30.11.2009 року, з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: