Справа № 2270/2031/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/9991/55418/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року

у справі № 2270/2031/12

за позовом Публічного акціонерного товариства «Модуль»

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Модуль» (далі - ПАТ «Модуль»; позивач) до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області (далі - Кам'янець-Подільська ОДПІ Хмельницької області; відповідач) задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 12 серпня 2011 року, № від 12 серпня 2011 року, № від 12 серпня 2011 року, № від 12 серпня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Кам'янець-Подільська ОДПІ Хмельницької області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, Кам'янець-Подільською ОДПІ Хмельницької області заявлено клопотання про заміну відповідача у справі - Кам'янець-Подільської ОДПІ Хмельницької області на Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області у зв'язку з реорганізацією, яке згідно із статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Модуль» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 березня 2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 березня 2011 року, за результатами якої складено акт № 1559/234/21338358 від 05 серпня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 12 серпня 2011 року, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 13 076 266,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн.; № від 12 серпня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 610 942,00 грн. (1 610 941,00 грн. - основний платіж, 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № від 12 серпня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3 262 381,25 грн. (2 609 905,00 грн. - основний платіж, 652 476,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № від 12 серпня 2011 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 751 577,0 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 4.1 статті 4, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11, пункту 22.4 статті 22 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з: неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні цинку в Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Інтеграл» з огляду на непідтвердження факту реального характеру здійсненої операції та використання позивачем товару в межах власної господарської діяльності, яке мотивоване посиланням на акт попередньої перевірки № 2195/234/21338358 від 01 листопада 2010 року; безпідставним включенням до складу валових витрат суми знижки, з якою реалізовано товарно-матеріальні цінності Товариству з обмеженою відповідальністю «Ед-Мар», як витрат, які не пов'язані з господарською діяльністю товариства, що вплинуло, крім того, на формування податкового кредиту з податку на додану вартість; необґрунтованим зменшенням податкових зобов'язань на суму податку на додану вартість у розмірі 551 537,77 грн. згідно з розрахунком коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної без відповідного зменшення на вказану суму податкового кредиту покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Профіль».

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій цілком об'єктивно врахували постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2011 року у справі № 2-а-9337/10/2270, залишену без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2011 року, якою встановлено товарність господарської операції з придбання позивачем цинку в ТОВ «Метал Інтеграл» та правомірність формування ПАТ «Модуль» даних податкового обліку за нею.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, за змістом частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас передбачене вказаною процесуальною нормою звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Проте, для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем на підтвердження своєї позиції щодо фіктивного характеру спірної господарської операції не надано жодного доказу.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 5.9 статті 5 Закону № 334/94-ВР якщо платник податку приймає рішення про уцінку (дооцінку) запасів згідно з правилами бухгалтерського обліку, то така уцінка (дооцінка) з метою податкового обліку не змінює балансову вартість запасів та валові доходи або валові витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням таких запасів.

Так, судовими інстанціями встановлено, що в охоплений перевіркою період позивачем на підставі договору № 5-01/11/2010 від 01 листопада 2010 року реалізовано ТОВ «Ед-Мар» товар (металеві конструкції) на загальну суму в розмірі 9 835 116,63 грн. (собівартість реалізованого товару становила 7 550 451,41 грн.)

В подальшому, в грудні 2010 року за результатом розгляду претензії покупця № 18 від 30 листопада 2010 року щодо неналежної якості поставленої продукції, її вартість шляхом уцінки зменшено на 6 418 804,92 грн.

Беручи до уваги наведені законодавчі положення слід погодитись з висновком судів про безпідставність твердження податкового органу про те, що проведення уцінки товару ПАТ «Модуль» здійснювалось всупереч його господарській діяльності та не було спрямоване на отримання прибутку, оскільки здійснення підприємницької діяльності спрямоване на отримання доходу, а не прибутку, і відсутність доходу від окремої господарської операції не може свідчити про відсутність у товариства ознак господарської діяльності.

А відтак, за встановленого судами факту економічної доцільності здійсненої позивачем уцінки товару з метою уникнення остаточного погіршення його якісних характеристик, є обґрунтованими доводи судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність формування ПАТ «Модуль» валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаним епізодом.

Пунктом 192.1 статті 192 ПК України передбачено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку-постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

В той же час, чинне законодавство не наділяє господарюючого суб'єкта правом та не передбачає можливості вчинення ним будь-яких дій з метою спонукання свого контрагента (покупця товарів (робіт, послуг)) зменшити суму податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок зменшення суми компенсації на користь платника податку-постачальника.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від іншої особи, в тому числі від дотримання контрагентом податкової дисципліни, суди дійшли цілком об'єктивного висновку про безпідставність зменшення податковим органом позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 751 577,00 грн. та визначення йому суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн. з огляду на вказане порушення.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі відповідача - Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Хмельницької області її правонаступником - Кам'янець-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Касаційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.