Справа № 1819/3740/12
Суддя: Стародубцева Л. О.
Дата ухвалення: 2012-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1819/3740/12 р.
Провадження № 2-а/1819/292/12 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2012 р. ОСОБА_1 міськрайсуд Сумської області у складі : головуючої судді- Стародубцевої Л.О., при секретарі - Бойко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шостка Сумської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, третя особа управління Держкомзему у м. Шостка на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_1 міської ради та визнання недійсним рішення 3 позачергової сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про врегулювання земельних відносин» в частині втрати чинності п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року та зобовязання прийняти нове рішення про виправлення помилки в п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року в частині зміни прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до міськрайсуду з вищевказаним позовом пояснюючи та уточнюючи позовні вимоги просить суд:

1. Визнати неправомірними дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_1 міської ради.

2.Визнати недійсним рішення 3 позачергової сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про врегулювання земельних відносин» в частині втрати чинності п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року та зобовязати прийняти нове рішення про виправлення помилки в п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року в частині зміни прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5, судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її матері ОСОБА_5 згідно рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради від 22.07.1993 року № 216 ( додаток № 1) було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га., на який був розташований її будинок № 8 по вул. Маяковського м. Шостка Сумської області, що підтверджується довідкою Головного управління Держкомзему у Сумський області від 13.10. 2010 року № 3846/06-04.

За зазначеною адресою проживала та була зареєстрована саме ОСОБА_5, а не ОСОБА_4, крім цього в інвентарній справі на будинок за зазначеною адресою в КП «ОСОБА_1 МБТІ», також значиться, що будинок належав саме ОСОБА_5, а не ОСОБА_4,

20.06.1996 року мати позивачки ОСОБА_5 продала гр. ОСОБА_6 свій житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на вказаній земельній ділянці за зазначеною адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

05 листопада 2005 року мати померла, а державний акт на земельну ділянку не отримала.

Після смерті матері позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину і 10.03.2011 року отримала в ОСОБА_1 міській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, але в спадкове майно не входила земельна ділянка за відсутністю державного акту про право власності на земельну ділянку.

Позивачка посилаючись на ст. 1281 ЦК України зазначаючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та вважає, що її мати набула право власності на земельну ділянку відповідно до Декрету КМУ від 26.12 1992 року № 15-92 на виконання якого ОСОБА_1 міська рада прийняла рішення від 22.07.1993 року № 216 про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок, а тому ця земельна ділянка ні в якому разі не може бути продана і не могла бути обєктом продажу відповідно до цього Декрету.

Тільки 19 липня 2011 року позивачці стало відомо про те, що в Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року прізвище померлої матері ОСОБА_5, було перекручене на прізвище ОСОБА_4, а також про те, що рішенням 3 позачергової сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про врегулювання земельних відносин» п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок втратив чинність стосовно надання безоплатно у приватну власність ОСОБА_4, земельної ділянки площею 0.08 га. по вул.Маяковського,8 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, у звязку з неотриманням ним державного акту на право власності на земельну ділянку, відчуженням розташованого на земельній ділянці житлового будинку згідно з заявою ОСОБА_8

Позивач вважає, що відповідач проявив бездіяльність та не виконав вимоги Декрету КМУ від 26.12 1992 року № 15-92 і не вніс запис у державний реєстр, земельно-кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю, що призвело до того, що ОСОБА_5 не знала про наявність цього рішення, а тому зазначена земельна ділянка, яка їй належала не була включена в спадкову масу.

Відповідач допустивши помилку в рішенні виконкому 1993 року зазначивши прізвище ОСОБА_4, замість ОСОБА_5, не виправив її, а навпаки всупереч рішення Конституційного суду України від 22.09.2006 року № 5-рп/2005 скасував п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок зазначивши про втрату чинності стосовно надання безоплатно у приватну власність ОСОБА_4, земельної ділянки, чим неправомірно позбавив спадкоємця спадщини та порушив його право землеволодіння і користування земельною ділянкою, яка залишилась у спадщину позивачу після смерті матері.

Позивач також вважає безпідставним посилання відповідача на договір купівлі продажу будинку розташованого на спірній земельній ділянці відповідно до ст. 22,30 ЗК України в редакції 1992 року про перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду, оскільки звороту в часі не має.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради головний спецаліст юридичного відділу Титович Т,О. позовні вимоги не визнала в повному обсязі просить відмовити в позові за їх необґрунтованістю та при цьому посилаючись на ст. 22,30 ЗК України в редакції 1992 року про перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду, пояснила, що позивач немає ніякого відношення до спірної земельної ділянки, оскільки вона не належала спадкодавцю, тому що остання не отримала державного акту на цю земельну ділянку.

Так, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р., земельна ділянка площею 0,08 га по вул.Маяковського, 8 в місті ІІІостка передана безоплатно у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В архівному витягу даного рішення в графі прізвище, імя та по- батькові записано саме призвіще ОСОБА_4 з позначкою (так в документі).

В 1996 році мати позивачки уклала з гр. ОСОБА_6 договір купівлі продажу будинку розташованого на спірній земельній ділянці, а тому відповідно до ст. 22,30 ЗК України в редакції 1992 року (на даний час ст.120 ЗК України) до останнього переходить право власності на земельну ділянку або її частку, на якій розміщені будівлі і споруди, без зміни її цільового призначення.

В 2005 році мати позивачки померла, після чого в 2011р. позивачка в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, до складу спадщини не була включена спірна земельна ділянка, т.я. спадкодавиця не отримала державного акту на вказану земельну ділянку.

Державний акт на право власності на земельну ділянку не отриманий та не зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку.

Рішенням III (позачергової) сесії VI скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про регулювання земельних відносин», в зв'язку з відчуженням житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, на підставі заяви представника за довіреністю громадянина ОСОБА_6, договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між громадянкою ОСОБА_5, та громадянином ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 912 від 20.06.1996р., відповідно до пункту «а» статті 22 Закону України «Про землеустрій» № 858-ІУ від 22.05.2003р., частин 1,4 статті 120 Земельного кодексу України, в межах компетенції, визначеної статтею 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997р., визнаний таким, що втратив чинність п.535 додатку № 1 до рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р., в частині передачі безоплатно у власність гр.ОСОБА_4, земельної ділянки.

Договір купівлі-продажу домоволодіння за даною адресою в судовому порядку не оскаржувався.

Згідно п.З Декрету КМУ України на який посилається позивачка право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю, тобто державний акт на землю є кінцевим документом який посвідчує право приватної власності на землю, однак покійна не отримала його.

Посилання позивачки на п.4 цього декрету також безпідставні, оскільки продавати або іншим способом відчужувати земельні ділянки без зміни цільового призначення, можуть громадяни якщо є правовстановлюючий документ на землю, а мати позивачки такого документу не мала.

Безпідставними є також посилання позивачки на п.1 перехідних положень про те що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до зазначеного Декрету є підставою виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, оскільки мати позивачки не скористалась правом і ще за своє життя продала будинок, який знаходився на спірній земельній ділянці, а тому фактично вона позбавила себе такого права.

Також є безпідставними посилання позивачки на бездіяльність міської ради, виконавчого комітету відповідно вимог Декрету КМУ, ст. 19 Конституції та відповідних цьому законів України, оскільки владними органами були вчинені всі дії відповідно до вищезазначених вимог, тобто на виконання зазначеного Декрету КМУ та відповідних законів України, виконкомом ОСОБА_1 міськради було прийнято рішення № 216 від 22,07.1993 р. « О передаче земельных участков в частную собственность», яким було передано громадянам земельні ділянки в приватну власність, в тому числі і матері, позивачці.

Рішення 3 позачергової сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про врегулювання земельних відносин» прийнято згідно норм чинного законодавства, в межах своїх повноважень, на підставі наданих документів.

Згідно ст. 28 Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, термін зберігання звернень( пропозицій, заяв,скарг) громадян- 5 років, тому надати оригінал заяви ОСОБА_4, (ОСОБА_5,) за 1993 рік неможливо.

На даний час спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності-териториальної громади міста.

Представник 3-ї особи управління Держкомзему у м. Шостка, головний спеціаліст- юрисконсульт ОСОБА_9 вважає, що позов не підлягає задоволенню, підтримує відповідача по справі та надав аналогічні пояснення, додавши, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4, згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р. не отриманий та не зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку.

Первинні документи, тобто заява особи на підставі якої був прийнятий пункт 535 додатку № 1 до рішення виконкому ОСОБА_1 міськради народних депутатів № 216 від 22.07.1993 р. « О передаче земельных участков в частную собственность» в частині передачі земельної ділянки по вул. Маяковського, 8 м. Шостка до управління Держкомзему у м. Шостка не надходила.

Документів про те, що спірною земельною ділянкою користувалась саме ОСОБА_5 не має.

Рішенням III (позачергової) сесії VI скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про регулювання земельних відносин», в зв'язку з відчуженням житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, на підставі заяви представника за довіреністю громадянина ОСОБА_6, договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_5, та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 912 від 20.06.1996р., відповідно до пункту «а» статті 22 Закону України «Про землеустрій» № 858-ІУ від 22.05.2003р., частин 1,4 статті 120 ЗК України, в межах компетенції, визначеної статтею 12 Земельного Кодексу України, пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997р., визнаний таким, що втратив чинність п.535 додатку № 1 до рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р., в частині передачі безоплатно у власність гр.ОСОБА_4, земельної ділянки, та громадянину ОСОБА_6, наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на вище зазначену земельну ділянку. На теперішній час технічна документація із землеустрою з визначенням остаточної площі земельної ділянки до Управління Держкомзему у місті Щостка Сумської області не надходила, земельна ділянка у власність ОСОБА_6, не передавалась. Відомості про вищезазначену земельну ділянку до Державного реєстру земель не вносились.

Стосовно листа головного управління держкомзему у Сумській області 22.06.2011р. №03-ц-137 представник пояснив, що даним листом позивачці було надано розяснення стосовно переходу права власності або користування земельною ділянкою у разі відчуження майна яке розташоване на земельній ділянці. Оскільки позивачка не отримала в спадок будинок, так як останній був проданий, ще за життя її матері, а тому претендувати оформлення права власності на землю як спадкоємець не може.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста КП «ОСОБА_1 МБТІ»-начальник технічного відділу ОСОБА_10 пояснила, що в БТІ зберігається інвентарна справа на будинок № 8 по вул. Маяковського м. Шостка від 06 вересня 1952 року. З генерального плану вбачається, що будинок розташований на земельній ділянці з надвірними будівлями. В 1996 році будинок проданий ОСОБА_5, якій даний будинок належав на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, громадянину ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 Інвентарна справа містить детальну інформацію на будинок, а не на земельну ділянку. Надала суду на огляд оригінал інвентарної справи на будинок.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та аналізуючи доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт бездіяльності чи неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р., земельна ділянка площею 0,08 га по вул. Маяковського, 8 в місті ІІІостка передана безоплатно у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З архівного витягу даного рішення в графі прізвище, імя та по -батькові записано саме призвіще ОСОБА_4 з позначкою (так в документі).

Державний акт на право власності на земельну ділянку не отриманий та не зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку.

20 червня 1996 року мати позивачки ОСОБА_5 уклала з гр. ОСОБА_6 договір купівлі продажу будинку з надвірними будівлями, розташованого на спірній земельній ділянці, а тому відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року, який діяв на момент укладання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору купівлі -продажу житлового будинку від 20.06.1996 р. (на даний час ст.120 ЗК України) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

В 2005 році мати позивачки померла, після чого в 2011р. позивачка в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, до складу спадщини не була включена спірна земельна ділянка, т.я. спадкодавиця не отримала державного акту на вказану земельну ділянку.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.З Декрету КМУ України на який посилається позивачка право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю, тобто державний акт на землю є кінцевим документом який посвідчує право приватної власності на землю, однак покійна не отримала його.

Тому на момент прийняття позивачем спадщини спірна земельна ділянка не належала і не могла належати на праві власності померлій матері.

Тому не можуть бути прийняті доводи позивача щодо п.1 розділу «Перехідних положень»ЗК України 2001 року, оскільки, окрім обставин стосовно переходу права власності на житловий будинок і спірну земельну ділянку з урахуванням відчуження будівлі, рішення ОСОБА_1 міськвиконкому № 216 від 22 липня 1993 року щодо передачі безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки стосувалось ОСОБА_4, а не ОСОБА_5

Інші доводи позивача щодо зазначеної ним помилки відповідача, також не містять посилань, які б слугували підставою для визнання дій відповідача неправомірними та бездіяльними.

Отже рішенням III (позачергової) сесії VI скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про регулювання земельних відносин», в зв'язку з відчуженням житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, на підставі заяви представника за довіреністю громадянина ОСОБА_6, договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між громадянкою ОСОБА_5, та громадянином ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 912 від 20.06.1996р., відповідно до пункту «а» статті 22 Закону України «Про землеустрій» № 858-ІУ від 22.05.2003р., частин 1,4 статті 120 Земельного кодексу України, в межах компетенції, визначеної статтею 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997р., визнаний таким, що втратив чинність п.535 додатку № 1 до рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993р., в частині передачі безоплатно у власність гр.ОСОБА_4, земельної ділянки.

Договір купівлі-продажу домоволодіння за даною адресою в судовому порядку не оскаржувався.

Відповідачем згідно вимог Декрету КМУ, ст. 19 Конституції та відповідних законів України вчинені дії відповідно до вищезазначених вимог, тобто на виконання зазначеного Декрету КМУ та відповідних законів України, виконкомом ОСОБА_1 міськради було прийнято рішення № 216 від 22,07.1993 р. « О передаче земельных участков в частную собственность», яким було передано громадянам земельні ділянки в приватну власність, в тому числі і матері, позивачці.

З оглянутої в оригіналі інвентарної справи на будинок № 8 по вул. Маяковського м. Шостка від 06 вересня 1952 року та з генерального плану вбачається, що будинок розташований на спірній земельній ділянці з надвірними будівлями. В 1996 році будинок проданий ОСОБА_5, якій їй належав на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, громадянину ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 Інвентарна справа містить детальну інформацію на будинок, а не на земельну ділянку.

На теперішній час технічна документація із землеустрою з визначенням остаточної площі земельної ділянки до Управління Держкомзему у місті Щостка Сумської області не надходила, земельна ділянка у власність ОСОБА_6, не передавалась. Відомості про вищезазначену земельну ділянку до Державного реєстру земель не вносились, на даний час спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності-териториальної громади міста.

За викладених обставин на думку суду також не має підстав для задоволення вимог позивача для внесення заборони ОСОБА_1 міській раді вчиняти будь-які дії щодо продажу або передачі земельної ділянки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,17,18, 71, 99 158-163,185,186,254 КАС України, ст. 1218 ЦК України, ч.1 ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року, Декретом КМУ від 26.12 1992 року № 15-92 суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову до ОСОБА_1 міської ради, третя особа управління Держкомзему у м. Шостка на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_1 міської ради та визнання недійсним рішення 3 позачергової сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради від 04.03.2011 року «Про врегулювання земельних відносин» в частині втрати чинності п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року та зобовязання прийняти нове рішення про виправлення помилки в п. 535 Додатку № 1 до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 216 від 22.07.1993 року в частині зміни прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5

Вступна та резолютивна частини постанови відповідно до ст. 167 КАС України проголошені в судовому засіданні.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 міськрайсуд протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а особам, які не були присутніми під час проголошення постанови суду, протягом цього строку з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі оскарження постанови, якщо вона не була скасована, вона набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського

міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_11