Справа № 554/3704/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 р.Справа № 554/3704/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2015р. по справі № 554/3704/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві
про визнання дій протиправними, скасування рішення органу виконавчої влади та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо відмови йому в призначенні та нарахуванні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними; визнати нечинним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави №4441 від 12.11.2014 року, яким йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років; зобов`язати відповідача призначити та нарахувати йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача вчинити дії по виплаті нарахованих сум з дня виникнення права на пенсію у нього відповідно ст. 55 Закону України «Прос статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .
Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та нарахуванні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними.
Скасовано рішення №4441 від 12.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 02.10.2014 року.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 28.06.1992 року (а.с. 5).
Згідно довідки ВАТ «Автобаза водник» за вих. № 173 від 01.06.1999 року ОСОБА_1 дійсно знаходився у відрядженні в районі м. Чорнобиль с. Бобер Поліського району, згідно із наказом № 271 від 13.06.1986 року по автобазі «Полтававодбуд». Документи про нарахування та видачу коштів на відрядження знищенні, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Надати дані про нарахування коштів на відрядження не має можливості. Автобаза «Полтававодбуд» перейменована у ВАТ автобаза «Водник» (а.с. 8).
Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 , 22.09.1980 року позивача було прийнято слюсарем третього розряду в АРМ до автобази тресту «Полтававодбуд» (наказ № 127-к від 19.08.1980 року), 10.11.1980 року позивача було звільнено у зв`язку із призивом на військову службу (наказ № 147-к від 10.11.1980 року), 21.02.1983 року був прийнятий на це ж підприємство на ту ж саму посаду (наказ № 25-к від 21.02.1983 року), 10.09.1983 року був переведений водієм 3 класу в АК-6 (наказ № 147к від 12.09.1983 року), 24.09.1985 року позивача переведено в АРМ слюсарем 3-го розряду (наказ № 161-к від 23.09.1985 року), 01.04.1986 року позивача переведено водієм 3-го класу в АК-6 (наказ № 62-к від 01.04.1986 року), 08.09.1992 року відбулася реорганізація підприємства в Полтавську орендну автобазу «Водник», 07.07.1994 року позивач звільнився із вказаного підприємства за власним бажанням (а.с. 9-10).
Згідно з протоколом № 2 загальних зборів первинної організації союз «Чорнобиль» автобази «Водник» від 23.11.1992 року підтверджено перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження Бобер Городище 14 днів та Вільча Поліське 20 днів (ІІ категорія) (а.с. 12-16).
Відповідно до виписки із наказу № 271 від 13.06.1986 року за підписом директора автобази треста «Полтававодбуд» наказано: начальнику АК-6 виділити на 14.06.1986 два тягачі КАМАЗ-5320 в розпорядження СПМК-51 для буксування вагончиків в район міста Чорнобиль. Направити автомобіль КАМАЗ-5320 державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 , для буксування вагончика в район міста Чорнобиля (а.с. 17).
Згідно з довідкою з ВАТ Автобаза «Водник» за вих. № 61 від 02.06.1998 року ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах м. Чорнобиль с. Бобер Поліського району Київської області в зоні відчуження за період з 14 червня 1986 року по 31 грудня 1986 року, по місцю роботи автобази тресту «Полтававодбуд» по відомостях по особистому рахунку по книзі по зарплаті за 1986 рік (сторінка № 15) - виплачено заробітну плата в сумі 89 карб. 02 коп. з урахуванням коефіцієнта «2» відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 16 червня 1986 року (а.с. 18).
Відповідно до довідки від 07.12.1992 р. № 374 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС у с. Бобер Поліського району Київської області з 14.06.1986 року по 16.06.1986 року, з 03.11.1986 року по 12.11.1986 року, з 02.12.1986 року по 05.12.1986 року та у с. Вільча, Шкнева Поліського району з 13.11.1986 року по 01.12.1986 року та з 06.12.1986 року по 31.12.1986 року (а.с. 19).
Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС".
Рішенням Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві № 4441 від 12.11.2014 року відмовлено у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджують кількість відпрацьованих позивачем днів в зоні відчуження .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у призначенні позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку є необґрунтованою, оскільки позивачем підтверджено наявність передбачених законом умов, за яких призначається відповідна пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ст. 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на вищезазначені норми Закону, колегія суддів зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів також зазначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.
Відповідно ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1)учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2)потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в ст. 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. 2 ст. 14 наведеного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. - не менше 5 календарних днів; у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в т.ч. особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Згідно п. 3 постанови КМУ № 501 від 25.08.92 р. «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а потім і п. 3 постанови КМУ № 51 від 20.01.97 р. «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 р. до 31.12.86 р. - не менше 5, а у 87 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 .
Відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, має достатній стаж роботи, що не заперечується відповідачем, досяг віку 50 років, а тому, з урахуванням зменшення пенсійного віку, має право на призначення пенсії.
Згідно підп. «ґ» п. 7 Порядку «Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях N122 від 09.03.88 р., або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Колегія суддів зазначає, що надання інших документів при зверненні за призначенням пенсії з вище зазначених підстав законодавством не передбачено.
При цьому, згідно п. 38 наведеного Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Відповідно абз. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф. 122, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 122 від 09.03.88 р., що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії. У разі неможливості подання довідки за формою ф. 122 для призначення пенсії на пільгових умовах надаються інші (первині) документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.05 р., що підтверджують період роботи в зоні відчуження, зокрема, довідки військової установи або довідки архівної установи.
В п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 р., встановлено, що підтвердження трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Слід відзначити, що факт приймання позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з ВАТ Автобаза «Водник» за вих. № 61 від 02.06.1998 року ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах м. Чорнобиль с. Бобер Поліського району Київської області в зоні відчуження за період з 14 червня 1986 року по 31 грудня 1986 року, по місцю роботи автобази тресту «Полтававодбуд» по відомостях по особистому рахунку по книзі по зарплаті за 1986 рік (сторінка № 15) - виплачено заробітну плата в сумі 89 карб. 02 коп. з урахуванням коефіцієнта «2» відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 16 червня 1986 року (а.с. 18).
Також відповідно до довідки від 07.12.1992 р. № 374 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС у с. Бобер Поліського району Київської області з 14.06.1986 року по 16.06.1986 року, з 03.11.1986 року по 12.11.1986 року, з 02.12.1986 року по 05.12.1986 року та у с. Вільча, Шкнева Поліського району з 13.11.1986 року по 01.12.1986 року та з 06.12.1986 року по 31.12.1986 року (а.с. 19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазначала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення.
Зазначеною постановою КМУ населений пункт с. Бобер Поліського району Київської області та с. Вільча, Шкнева Поліського району віднесено до зони відчуження.
Крім того, наявність у позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також підтверджує відпрацювання ним у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.06.1993 року у справі № 2-1385/93 встановлено факт перебування ОСОБА_1 з 14.06.1986 року по 31.12.1986 року у зоні відчуження в м. Чорнобиль, с. Бобер Поліського району Київської області та виконання ним робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що відповідно до ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню.
Таким чином, застосування коефіцієнта 2 при виплаті заробітної плати позивачу за період 14.06.1986 року по 31.12.1986 року свідчить про те, що позивач у цей час працював саме у зоні відчуження, у зв`язку з чим, посилання апелянта на відсутність документів, що підтверджують перебування позивача у вказаний період в зоні відчуження, колегією суддів не береться до уваги, оскільки спростовуються наведеними доказами.
Крім того, незбереження первинних документів та відомостей стосовно приймання позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зазначений період (при наявності відповідного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) не може слугувати підставою для обмеження пенсійних прав позивача.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у призначенні позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2015 року по справі № 554/3704/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві залишити без задоволення.
Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2015р. по справі № 554/3704/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Водолажська Н.С.