Справа № 2603/4095/12
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2012-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/2603/563/12
Справа №2603/4095/12
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2012 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку скороченого повадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва, про поновлення виплати пенсії -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, про забов»язання вчинити певні дії- поновити виплату пенсії. В обґрунтування позову зазначила, що вона в 1999 році виїхала за кордон, у зв'язку з чим відповідач припинив виплату її пенсії на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-4. Вона має трудовий стаж на території України. 14.03.2012 року вона звернулася із заявою до УПФ в Деснянському районі м. Києва із заявою про поновлення виплати пенсії, але їй неправомірно було відмовлено.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, визнано неконституційними положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-4, які регулюють порядок виплати пенсії особам, які проживають за кордоном, а саме: п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону, яким було встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; положення ст. 51 Закону, згідно з яким під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Позивач просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва поновити виплату пенсії відповідно до Рішення КСУ, починаючи з 14.03.2012 року.

Відповідачем надані заперечення в яких вказано, що виконати рішення Конституційного суду України не можливо оскільки не вирішено питання який територіальний орган Пенсійного фонду буде призначати та виплачувати пенсію, у який спосіб будуть фінансуватися перекази сум пенсій до держав, з якими Україною не укладено відповідних договорів, з якої дати буде виплачуватися пенсія. Реалізація цього рішення Конституційного Суду України потребує прийняття спеціального закону, який би передбачав норми, умови, механізм виплати пенсії громадянам, які проживають за кордоном, яким перед виїздом була призначена пенсія в Україні. Тільки після прийняття відповідних нормативно-правових актів, які встановлюють умови та порядок виплати пенсії особам, які постійно проживають за кордоном, органи Пенсійного фонду України будуть мати правові підстави для здійснення пенсійної виплати. Але до даного часу інші підзаконні акти, зокрема й прийняті органами пенсійного фонду, не приведені у відповідність до норм Конституції України та зазначеного Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, тому вони не мають підстав проводити позивачу виплату пенсії за вказаний період.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом ОСОБА_1, була призначена пенсія за віком з 1987 року.

З 1999 р. виплата пенсії була припинена відповідно до ст.ст. 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

14.03.2012 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою про поновлення виплати пенсії на території України відповідно до Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року. Позивачу було відмовлено в поновленні виплати.

Питання виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регламентується Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з положенням другого речення ст. 51 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України вищезазначених положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення до п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Положення Закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Пунктом третім резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року визначено звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009 і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

З 07.10.2009р. порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону.

Таким чином, з прийняттям Рішення КСУ від 07.10.2009р. правові підстави для невиплати пенсії ОСОБА_1 як громадянину, який проживає за кордоном, відсутні.

Суд не приймає позицію відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог позивача з огляду на відсутність законодавчого врегулювання питання порядку (механізму) виплати пенсій громадянам, як виїхали на постійне місце проживання за кордон, оскільки відсутність нормативних актів, спрямованих на конкретизацію забезпечення дії норм Конституції не тягне за собою неможливість їхнього використання особами.

Згідно з частиною третьою статті 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Вони застосовуються безпосередньо незалежно від того, чи прийнято на їх розвиток відповідні закони або інші нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на виплату пенсії, основані на принципі юридичної визначеності, що не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Право на соціальний захист громадян України закріплено у ст. 46 Конституції України та конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2)навесь час проживанняпенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд: в інших випадках, передбачених законом.

З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року виключена така підстава для припинення пенсійних виплат, як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсій незалежно від місця його постійного проживання.

Органи державної влади повинні керуватися нормами Конституції і законів України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України, які є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 8 КАС України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Посилання відповідача в запереченнях суд не приймає до уваги, оскільки ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до наданих йому законодавством України повноважень, зобов'язане прийняти відповідне рішення про поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з моменту звернення нею до УПФУ в Деснянському районі м.Києва, тобто з 14.03.2012 року.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 14 березня 2012 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва нараховувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1, на підставах визначених пенсійним законодавством, починаючи з 14 березня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя: Н.Г.Таран