Справа № 2а-8940/10/1870
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 р. Справа № 2а-8940/10/1870

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

судді - Опімах Л.М.

судді - Сопяненка О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюміній-Сервіс-Індустрія" до Державної податкової інспекції в м. Суми про часткове визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Алюміній-Сервіс-Індустрія» (далі позивач, ТОВ «АСІ») звернувся до суду з позовом до ДПІ в м.Суми (далі відповідач) про визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення №/0/74229 від 27.09.2010р. про донарахування податку на прибуток в розмірі 76 230 грн. 00 коп. (в т.ч. основного платежу-63 047 грн. та штрафні санкції13 183 грн.) в частині донарахування податку на суму 22 916 грн. 00 коп. в тому числі основного платежу в розмірі 20 833 грн. та штрафних санкцій в сумі 2 083 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки та здійсненні розрахунків в акті перевірки відповідачем не вірно врахована сума попередніх оплат. Податковий орган не врахував попередні оплати, що були перераховані підприємству ТОВ «ОСОБА_4 Україна» в розрізі окремих договорів на постачання продукції. Так, при розрахунку витрат ДПІ в м.Суми не була врахована попередня оплата на суму 100 000 грн. в 2 кварталі 2010р. (в т.ч. ПДВ 16 666 грн. 67 коп.) здійснена на користь ТОВ «ОСОБА_4 Україна». При цьому, позивач просить суд врахувати, що між ТОВ «АСІ» та ТОВ «ОСОБА_4 Украина» було укладено Генеральну угоду №20090603 від 03.06.2009р. на постачання інструментальної сталі. Відповідно до умов цього договору (пункти 1.1., 2.2., 2.3. і особливо п.3.1.4.) передбачено, що всі суттєві умови договору містяться в специфікаціях до нього. Таким чином, на підставі ст.207 ЦК України саме специфікації є правочинами, що містять суттєві умови договору (строк поставки, кількість, вартість, строк і порядок оплати). Перерахування коштів, отримання сталі, а також виписка податкових накладних, як стверджує позивач, провадилась саме в межах специфікацій. Отже, з посиланням на п.11.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» №283/978-ВР, позивач вважає, що він правомірно збільшив суму валових витрат на суму 100 000 грн. у 2 кварталі 2010р., оскільки ця дата здійснення передоплати є датою яка припадає на податковий період, протягом якого було списано кошти з банківських рахунків платника податку на оплату товарів, отже є датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) у розумінні пп.11.2.1., п.11.2, ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства». Крім вищезазначеного, позивач просив врахувати, що внаслідок здійснення передоплати позивачем, згідно вимог п.п.7.3.1., 7.5.1. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у контрагента повинні бути нараховані податкові зобовязання на суму 100 000 грн., а у ТОВ «АСІ» є право на нарахування податкового кредиту на загальну суму 100 000 грн. Податковим органом , при проведенні перевірки, не було виключено зі складу податкового кредиту податок на додану вартість в складі попередньої оплати на суму 100 000 грн., в тому числі ПДВ 16 666 грн. 67 коп. В свою чергу, користь ТОВ «ОСОБА_4 Україна» також проводило нарахування податкового зобовязання та нарахування валових доходів саме за специфікаціями (рахунками-фактурами), про що зазначено в листі користь ТОВ «ОСОБА_4 Україна» від 06.10.2010р. (а.с.73)., який затверджено підписом аудиторської фірми. Розрахунок валових витрат, які не були враховані відповідачем при проведенні перевірки надано позивачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав свою позицію викладену у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю та визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми №/0/74229 від 27.09.2010р. в частині донарахування податку на прибуток на суму 22 916 грн. 00 коп. в тому числі основного платежу в розмірі 20 833 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 2 083 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що вимоги позивача вважають такими, що не підлягають задоволенню. Повністю підтримують позицію викладену у письмовому запереченні на позовну заяву (а.с.47-49). В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що проведеною перевіркою відображеного показника за період з 09.04.2009р. по 30.06.2010р. встановлено завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг)» всього на суму 252 188,0 грн., в т.ч. за 2009 рік 132 956 грн. , за І півріччя 2010р. 119 232,0 грн. Також, виявлено заниження витрат на придбання товарів (робіт, послуг) на суму 47 621 грн., а саме за І півріччя 2009 року 47 621 грн. рядку Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг). Відповідач вважає безпідставним та необґрунтованим твердження позивача про те, що ДПІ в м.Суми невірно враховані суми попередніх оплат 100 000 грн. у 2 кварталі 2010р., які були перераховані ТОВ «ОСОБА_4 Україна» в розрізі специфікацій до Генеральної угоди від 03.06.2009р. Крім цього, відповідач вважає безпідставним посилання позивача на те. що саме специфікації, які містять суттєві умови до вищезазначеної угоди, є окремими правочинами. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що нарахування податку не прибуток за фактичне отримання матеріалів (інструментальної сталі) та авансами ведеться в розрізі однієї угоди. Підприємство на протязі всього перевіряє мого періоду робило передоплати, а потім отримувало товар, та знову робило передоплату. Отже, на думку відповідача, посилання позивача на окремо взяту передоплату, як на підставу збільшення валових витрат, не повинні братися судом до уваги, оскільки на кінець 1 півріччя 2010р. підприємство має кредиторську заборгованість перед ТОВ «ОСОБА_4 Украина» у сумі 5098 738 грн. Крім цього, відповідач просив суд врахувати, що на адресу позивача ДПІ в м.Суми було направлено запит від 07.09.2010р. про надання пояснень та їх документального підтвердження, стосовно розбіжностей , які виникли в результаті перевірки валових витрат по рядку 04.1 Декларації з податку на прибуток «Витрати на придбання товарів (робіт, послуг) та з проханням надати картку субконто з ТОВ «ОСОБА_4 Украина» за перевіряє мий період. Однак, на вимогу податкового органу позивачем не було надано картку субконто, і оскільки надання пояснень не передбачено нормами чинного законодавства, відповідних пояснень щодо розбіжностей також не було надано позивачем. Отже. відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми №/0/74229 від 27.09.2010р. про донарахування податку на прибуток, в тому числі в частині донарахування податку на суму 22 916 грн. 00 коп. (основного платежу в розмірі 20 833 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 2 083 грн.) відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем, всупереч п.п.5.3.9., п.5.3., ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не було надано відповідних первинних документів які б підтверджували понесені підприємством витрати.

В судовому засіданні представники відповідача просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Правильність наданого позивачем розрахунку валових витрат, які не були враховані при проведенні перевірки, представники відповідача не спростовують і вважають його правильним. Отже, сума донарахованого податку на прибуток внаслідок неврахованої попередньої оплати у 2 кварталі 2010р. по операціям з становить ТОВ «ОСОБА_5 Україна» становить 20833грн., сума нарахованих штрафних санкцій 2083грн.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в м.Суми була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Алюміній-Сервіс-Індустрія» з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 09.04.2009р. по 30.06.2010р.

За наслідками проведеної перевірки ДПІ в м.Суми було складено акт №7247/235/36437949/60 від 13.09.2010р. (а.с.8-25).

Так, при дослідженні структури валових витрат на підприємстві, перевіркою було встановлено, що за період з 09.04.2009р. по 30.09.2010р. ТОВ «АСІ» задекларовано валові витрати в сумі 7 973 794 грн. Перевіркою повноти визначення валових витрат за вищезазначений період встановлено їх завищення всього у сумі 252 188 грн. в т.ч. за 2009 рік 132 956 грн., за І півріччя 2010р. 119 232 грн. та заниження в сумі 47 621 грн. в т.ч. за півріччя 2009 року 47 621 грн.

Зокрема, перевіркою відображених у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» показників за період з 09.04.2009р. по 30.09.2010р. у загальній сумі 5 155 542,0 грн. встановлено, що субєкт господарювання ТОВ «АСІ» здійснював операції по придбанню інструментів, отримував транспортно-експлуатаційні послуги, послуги з оренди приміщення та обладнання, інформаційно-консультативні, комунальні послуги.

Перевірка відображеного показника в Декларації в сумі 5 155 542,0 грн. проводилась з урахуванням таких документів: рахунки-фактури, рахунки, договори, вибуткові накладні, прибуткові накладні, аналізи та карточки рахунків 634 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 63.2 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 91 «Загальновиробничі витрати», 63.1 «Розрахунки з постачальниками» та ін.. Проаналізувавши відповідні рахунки та інші первинні документи, перевіряючи ДПІ в м.Суми дійшли висновку про наступне:

- завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг)» всього на суму 252 188,0 грн., в т.ч. за 2009 рік 132 956,0 грн., за І півріччя 2010р. 119 232,0 грн.

- заниження витрат на придбання товарів (робіт, послуг) на суму 47 621,0 грн., а саме: за півріччя 2009 року 47 621 грн.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем було донараховано податку на прибуток та винесено податкове повідомлення-рішення №/0/74229 від 27.09.2010р. про донарахування податку на прибуток в розмірі 76 230 грн. 00 коп. (в т.ч. основного платежу-63 047 грн. та штрафні санкції13 183 грн.) а.с. 26).

У ОСОБА_2 перевірки (стор.6,7,8 ОСОБА_2, а.с. 10-12) наведено аналіз бухгалтерського обліку (оборотні відомості по рах.63 «розрахунки з постачальниками» з відображенням відповідних бухгалтерських проводок), з урахуванням яких відповідач дійшов висновків про завищення та заниження валових витрат підприємства. Однак враховуючи те, що позивачем оспорюється податкове повідомлення-рішення лише в частині нарахування податку на прибуток тільки за ІІ квартал 2010р., суд не вважає за доцільне надавати оцінку виявленим в ході перевірки порушенням, які відносяться до періоду 2009 року та І кварталу 2010р., оскільки фактично, вважається, що позивач погоджується та визнає факт допущення завищення та заниження валових витрат за дані періоди.

Щодо порушень, які були встановлені ДПІ в м.Суми за 2 квартал 2010р. слід зазначити наступне:

Як зазначено в акті перевірки, згідно декларації на прибуток підприємства за І півріччя 2010р. від 09.08.2010р. №117865 та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 17.08.2010р. №121875 (рядок 04.1 «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.13» складає 2 835 994,0, а за даними перевірки за 1 півріччя 2010р. згідно оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів та первинних документів бухгалтерського обліку по рахунках 20 «Сировина та матеріали», 22 «МБП», 23 «Виробництво», 28 «Товари», 63 «Розрахунки з постачальниками», 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут» складає 2 716 762, 18 грн.

Отже, розбіжність за І півріччя 2010р. складає 119 231, 82 грн. з яких 3 670, 83 грн. розбіжність за І квартал 2010р. (як визначено в акті перевірки). Таким чином, за ІІ квартал 2010р. розбіжність між визначеною позивачем сумою валових витрат в деклараціях та сумою фактичних валових витрат, встановленою відповідачем в ході перевірки, становить різницю 115 560, 99 грн.

При цьому, загальна сума нарахованого ДПІ в м.Суми податку на прибуток за І півріччя 2010р. становить 29 808 грн. (918 грн. за І квартал 2010р. та 28 890 грн. за ІІ квартал 2010р.) З загальної суми нарахованого податку позивач погоджується лише частково на суму 8975 грн. З різницею нарахованого податку, яка складає 20 833 грн. позивач не погоджується. Відповідно, він не згоден і з штрафними санкціями в сумі 2 083 грн. (2981 898).

Обґрунтування позиції позивача було викладено у вступній частині даного рішення. Зокрема, як вбачається з розрахунку наданого позивачем і з яким погоджується відповідач (а.с.27) та з урахуванням обставин, які було зясовано при розгляді даної справи, причиною наявності різниці між сумою валових витрат визначених позивачем в Деклараціях за І півріччя 2010р. та встановлених відповідачем в ході перевірки було те, що відповідачем не було враховано суму попередньої оплати в сумі 100 000 грн., яку було здійснено позивачем в червні 2010р. (ІІ квартал 2010р.) за товар згідно умов Генеральної Угоди укладеної між ТОВ «АСІ» та ТОВ «ОСОБА_4 Украина» №20090603 від 03.06.2009р.

При цьому, в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву йдеться про те, що причиною донарахування податку на прибуток є те, що позивачем не було надано первинних документів які б підтверджували б понесені підприємством витрати. Крім цього, як вже зазначалося вище, основними аргументами якими відповідач обґрунтовує свою позицію по даній справі є те, що: 1) позивачем не було надано на запит ДПІ в м.Суми картку субконто по операціям з ТОВ «ОСОБА_4 Украина» та 2) наявність кредиторської заборгованості на момент перевірки по даному контрагенту в сумі 509 738,0 грн.

Однак, суд не погоджується з позицією відповідача і вважає, що повідомлення - рішення ДПІ в м.Суми №/0/74229 від 27.09.2010р. в частині донарахування податку на прибуток на суму 22 916 грн. 00 коп. в тому числі основного платежу в розмірі 20 833 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 2 083 грн. підлягає скасуванню виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, 03.06.2009р. між ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» та ТОВ Алюміній-Сервіс-Індустрія» було укладено Генеральну угоду №20090603 на поставку інструментальної сталі. (а.с.31-32).

Згідно п.1.1. зазначеної угоди Поставщик (ТОВ «Белер-Уддехольм Украина») обвязується поставити, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити продукцію згідно Специфікацій, які є невідємною частиною даної Угоди. В Специфікаціях зазначається найменування продукції, кількість, ціна, строки та умови поставки, умови оплати та інші вимоги, додатково узгоджені сторонами Угоди.

Крім цього, посилання на наявність Специфікацій з відповідними умовами (оплата, кількість та ціна продукції по кожній партії, і т.і.) йдеться у пункті 2 (Ціна та загальна сума Договору), пункті 3 (Умови платежів та порядок розрахунків), пунктів 4 (Строки та порядок поставки).

Зокрема, пунктами 3.1., 3.1.2. та 3.1.4, а також п.3.2. зазначеної Угоди передбачено, що оплата продукції, що поставляється по даному договору, здійснюється покупцем на протязі 5 (пяти) банківських днів з дати підписання Договору або згідно Специфікацій до Договору у вигляді попередньої оплати 80% від вартості поставки. Решта - 20% вартості товару покупець перераховує на рахунок поставщика протягом 3-х банківських днів від дати кінцевого Рахунку-фактури та відповідну партію товару, перед його завантаженням. Умови платежів вказуються в Специфікаціях у кожному окремому випадку, являються пріоритетними і можуть бути змінені лише за погодженням сторін. Пунктом 3.2. визначено, що датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок поставщика.

Позивачем до суду було подано копії Специфікацій до вищезазначеного Договору, а саме: Специфікації №34 від 24.06.2010р. на суму 81 840 грн. 22 коп. в т.ч. ПДВ 13 640 грн. 04 коп., Специфікація №35 від 25.06.2010р. на суму 122 984 грн. 68 коп., в т.ч. ПДВ 20 497 грн. 45 коп. (а.с.33,34). Крім цього, позивачем надано попередні рахунки, які було виписано ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» на відповідний товар, визначений у специфікаціях, а саме: рахунок №СП-123/10 від 25.06.2010р. на суму 122 984, 68 грн. та рахунок №СП-121/10 від 24.06.2010р. на суму 81 840, 22 грн. (а.с.35, 36). На підтвердження того, що у відповідності до даних рахунків ТОВ «АСІ» було здійснено попередню оплату в сумі 100 000 грн., позивачем було надано копії платіжних доручень, а саме: №1172 від 29.06.2010р. на суму 60 000 грн. (з посиланням на рахунок №СП-123/10 від 25.06.2010р.), №1173 від 29.06.2010р. на суму 20 000 грн. (з посиланням на рахунок №СП-121/10 від 24.06.2010р.), та платіжне доручення 1170 від 25.06.2010р. на суму 20 000 грн. (з посиланням на рахунок №СП-121/10 від 24.06.2010р.). (а.с.28,29, 30). У відповідності до норм чинного законодавства контрагентом - ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» було виписано відповідні податкові накладні від 25.06.2010р. та від 29.06.2010р. на загальну суму 100 000 грн. в тому числі ПДВ в сумі 16666 грн. 66 коп. (а.с.37, 38, 39). Що є підтвердженням того, що ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» було визначено відповідну суму податкового зобовязання. При цьому, при проведенні перевірки податковим органом не було виключено зі складу податкового кредиту суму податку на додану вартість в складі попередженої оплати на суму 100 000 грн. в тому числі ПДВ 16 666 грн. 66 коп.

Отже, при розгляді даної справи було встановлено, що всі суттєві умови поставки кожної партії продукції обумовлювались у відповідних специфікаціях, як це передбачено умовами Генеральної угоди. Перерахування коштів, отримання сталі, а також виписка податкових накладних провадилась саме в межах відповідних рахунків, виписаних у відповідності до Специфікацій. Таким чином, в даному випадку, специфікації які містять суттєві умови договору (строк поставки, кількість, вартість, строк та порядок оплати товару) повинні братися до уваги як окремі правочини (навіть якщо вони здійснюються в межах однієї Угоди якою визначено лише загальні поняття). При цьому, здійснювані операції починаються з моменту складання специфікації і підписання її сторонами, строк завершення операції - дата повного розрахунку за поставлену продукцію за кожною з окремо взятою специфікацією за умови, що будуть відсутні претензії щодо якості продукції. Вищезазначена позиція суду відповідає нормам визначеним у ст.207 ЦК України, відповідно до якої саме специфікації є правочинами, що містять суттєві умови договору.

Крім цього, в ході розгляду даної справи, позивачем було подано до суду докази проведення повної оплати за отриманий товар з посиланням саме на специфікації. Так, посилання на Специфікацію №35 від 25.06.2010р. йдеться в акті №34/АСІ, який було складено між позивачем та ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» у звязку зі зміною валютного курсу і, як наслідок зміна остаточної суми вартості товару. Такий же акт і з тих же підстав, але з посиланням на Специфікацію №34, було складено за №32/АСІ. Крім цього, посилання на Специфікацію №34 від 24.06.2010р. знайшло своє підтвердження в Рахунку-фактурі №СФ-121/10 від 19.10.2010р. (Доплата за сталь в сумі 27 372 грн. 06 коп.). При цьому, в даному первинному документі йдеться посилання на те, що попередні оплати по даній специфікації були здійснені 20 000 грн. 25.06.2010р., 20 000 грн. 29.06.2010р., 20 000 грн. 30.09.2010р. Інші первинні документи , які було надано позивачем також підтверджують, що розрахунок за отриману сталь позивач здійснює з посиланням саме на специфікації та відповідні рахунки: №СП-123/10 від 25.06.2010р. на суму 122 984, 68 грн. та рахунок №СП-121/10 від 24.06.2010р. на суму 81 840, 22 грн. (а.с.35, 36).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що твердження відповідача на те, що на момент проведення перевірки існувала кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ «Белер-Уддехольм Украина» ще не доводить того, що позивач не мав права віднести до складу валових витрат суму попередньої передоплати в сумі 100 000 грн., яка здійснювалась ним у червні 2010р. на виконання умов визначених в специфікаціях №34 та №35 до Договору від 03.06.2009р. Більш того, слід зазначити, що відповідачем взагалі не доведено факт наявності кредиторської заборгованості і, фактично, відповідачем взагалі не досліджувалось питання - на виконання яких зобовязань позивачем перераховувались кошти (100 000 грн.) даному контрагенту: чи то на погашення заборгованості за попередньо проставлений товар в період до червня 2010р., чи то як здійснення передоплати за товар, який має бути проставлено у майбутньому за умовами визначеними в Специфікаціях. Слід також звернути увагу на те, що дана перевірка була планова виїзна, отже у відповідача була можливість дослідити дані обставини з урахуванням наявних первинних документів. Зазначаючи у відзиві і в судовому засіданні про те, що позивачем не було надано первинних документів які б підтверджували понесені підприємством валові витрати, відповідач жодного разу не вказав яких саме -первинних документів не було надано позивачем. Посилання відповідача на те, що на запит ДПІ в м.Суми перевіряючим не було надано картку субконто по операціям з ТОВ «Белер-Уддехольм Украина», суд вважає некоректним, оскільки даний документ не відноситься до первинних документів ведення якого є обовязковим (не є розрахунковим, платіжним та іншим документом у розумінні ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств») і не надання даного документу не може бути підставою для зняття з валових витрат сум, перерахування яких повністю підтверджується відповідною первинною документацією, копії якої позивачем було подано до справи і для дослідження яких у ДПІ в м.Суми не було жодних перешкод. Доказів того, що на перевірку не було надано якихось конкретних первинних документів, або ж свідчень про те, що позивач перешкоджав у здійсненні перевірки первинних документів, відповідачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно посилається на порушення позивачем п.п.5.3.9., п.5.3., ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого «не належить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку..»

Відповідно до п.1,2 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність України» від 16.07.1999р. зі змінами та доповненнями, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.11.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), - або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає повністю доведеним той факт, що кошти в сумі 100 000 грн. було сплачено позивачем у 2 кварталі 2010р. на виконання умов Генеральної угоди від 03.06.2010р. в межах відповідних специфікацій №34 та №35 від 24.06.2010р. та від 25.06.2010р. як попередню оплату для отримання в майбутньому відповідного товару, кількість, якість і ціна якого визначена в цих Специфікаціях та у відповідних рахунках. Отже, у розумінні п.11.2 вищезазначеного Закону, позивач мав право на віднесення даної суми до валових витрат у періоді за першою подією - дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), тобто у червні 2010р.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Однак, зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми №/0/74229 від 27.09.2010р. про донарахування податку на прибуток є правовим актом індивідуальної дії, який згідно з частиною 2 статті 162 КАС України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 11 КАС України вийти за межі позовних вимог ТОВ АСІ» щодо визнання нечинним цього рішення /в оспорюваній частині/, та визнати протиправним і скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Суми №/0/74229 від 27.09.2010р. про донарахування податку на прибуток в розмірі 76 230 грн. 00 коп. (в т.ч. основного платежу - 63 047 грн. 00 коп. та штрафні санкції 13 183 грн. 00 коп.) в частині донарахування податку на суму 22 916 грн. 00 коп. в тому числі основного платежу в розмірі 20 833 грн. 00 коп. та штрафних санкцій в сумі 2 083 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюміній-Сервіс-Індустрія" до Державної податкової інспекції в м. Суми про часткове визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Суми від 27.09.2010 р. №000732305/0/74229 про донарахування податку на прибуток в розмірі 76230,00 грн., в т.ч. штрафні санкції 13183,00 грн. в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 22916,00 грн. (в тому числі основного платежу 20833,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2083,00 грн.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 22.03.2011 року.

Головуючий суддя (підпис) О.М. Кунець

Судді (підпис) Л.М. Опімах

(підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Головуючий суддя О.М. Кунець