Справа № 2а-2592/10/1170
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2010 року Справа № 2а-2592/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сагун А.В.,

при секретарі - Джебко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Добровеличківського відділення Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 від 01.07.10 р,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 В.) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Добровеличківського відділення Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції (далі по тексту - Добровеличківського відділення Новоукраїнської МДПІ), в якому просила визнати нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.07.2010 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки податковим органом порушено встановлену чинним законодавством процедуру. Відповідачем за десять днів до проведення планової перевірки не направлялось відповідне повідомлення, чим порушено Закон України „Про державну податкову службу в Україні.

Крім того, позивач вважає, що оскільки вона знаходиться на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку, веде книгу обліку доходів і витрат. При цьому, відсутність записів про товар у книзі обліку доходів і витрат не є недолікованим товаром, оскільки накладні про товар містяться у додатку до книги накопичувальній папці.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини зазначені у позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення адміністративного позову, пославшись законність оскарженого рішення. Одночасно, вказали, що перевірка проведено згідно вимог чинного законодавства. Підчас перевірки виявлені відомості про товар, які не були внесені до графи „витрати на виробництво книги обліку доходів і витрат, а тому такий товар вважається не облікованим, за що на позивача накладено було штрафні (фінансові) санкції.

Заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши у судовому засіданні інші докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець і перебуває на спрощеній системі оподаткування є платником єдиного податку (а.с.13, 43).

Статтею 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено, що контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

08 червня 2010 року співробітниками податкового органу проведено планову перевірку магазину „Меркурій, розташованого у смт. Добровеличківка по вул. Тітова, 15, належного позивачу, на предмет, зокрема, дотримання вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

За результатами перевірки складено акт від 17.06.2010 року №000150, з якого слідує, що позивачем порушено п. 12 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, ст. (а.с.10-11). На підставі акту перевірки 01 липня 2009 року Добровеличківським відділенням Новоукраїнської МДПІ прийнято рішення №, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 88 226 грн. (а.с. 8).

В обґрунтуванні позовних вимог позивач послався на незаконність проведення планової перевірки з посиланням на ст. 11-1 Закону України Закону України „Про державну податкову службу в Україні.

За правилами ст. ст. 15, 16 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послугвід 6 липня 1995 року N 265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Статтею 11-1 Закону України Про державну податкову службу в Українівід 4 грудня 1990 року N 509-XII, в редакції Закону від 24 грудня 1993 року N 3813-XII, врегульовано підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до частини 4 зазначеної статті право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Водночас, у відповідності з частиною сьомою статті 11-1 Закону позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а в інших випадках - за рішенням суду.

Посадові особи органу державної податкової служби, стаття 11-2 цього Закону, вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Отже, перевірка господарської одиниці магазина «Меркурій», що розташоване за адресою смт. Добровеличківка, вул. Тітова, 15 та належить суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу: є позаплановою за прямим визначенням Закону України Про державну податкову службу в Українівід 4 грудня 1990 року N 509-XII; здійснена відповідно до наказу керівника податкового органу про затвердження плану проведення перевірок (а.с.78); уповноваженими на те фахівцями держподаткінспекції на підставі направленя № 00560 від 07.06.2010.

Згідно з ч. 2 ст. 11-2 Закону України Про державну податкову службу в Україні, ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової перевірки.

Слід зазначити, що наведені вище норми усувають безпідставне втручання посадових осіб державного органу у підприємницьку діяльність, за відсутності уповноваження на проведення перевірки в принципі.

За результатами проведеної перевірки складається акт. Форма акту перевірки наведена у додатку 1 до Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 №534.

Між тим, ОСОБА_5 перевірки - службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Ненадання документів передбачених стаття 11-2 Закону платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених Законом, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Та, саме по собі, у разі здійснення перевірки, уповноваженими на те службовцями, не спростовує встановлених в ході перевірки обставин.

Судом встановлено, що перевірка магазину „Меркурій проводилась згідно плану графіка перевірок на червень 2010 року на підставі направлення на перевірку від 07.06.2010 року №0056 співробітниками податкового органу ОСОБА_3, ОСОБА_6 в присутності продавця ОСОБА_7 (а.с. 9, 10-11, 78).

У судовому засіданні в якості свідка допитана ОСОБА_7, яка повідомила, що працює у позивача продавцем у магазині „Меркурій, розташованому у смт. Добровеличківка по вул. Тітова, 15, належного позивачу. 15 липня 2010 року зайшли дві особи, що потім представились як податківці й повідомили про проведення перевірки. Вона зателефонувала до позивача, яка повідомила про неможливість проводити перевірку без її участі, у звязку з чим ОСОБА_7 не дозволила проведення перевірки, однак податківцями перевірка все ж була проведена. Під час перевірки оглядались книги обліку доходів і витрат, проводився опис товару. Акт перевірки та опис товару вона підписала, проте у акті була заповнена лише перша сторінка.

Однак, суд критично ставить до показів свідка в частині недопущення співробітників податкового органу до перевірки, та не бере їх до уваги, оскільки правдивість свідчень в цій частині викликає у суду сумнів через повязаність свідка трудовими відносинами з позивачем, а також, тому, що, її свідчення суперечать письмовим доказам.

Так, продавцем ОСОБА_7 направлення, акт, відомість та копія книги обліку та витрат підписувалися, що підтверджено нею в судовому засіданні (а. с. 64-73).

Як вбачається з акту перевірки порушення п. 12 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг виявилось в тому, що в до графа №3 „Витрати на виробництво продукції витрати на придбаний товар вносились не в повному обсязі, внаслідок виявлено не облікованого товару на суму 44 113 грн.

Пунктом 12 статті 3 вказаного Закону передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, передбаченому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

За змістом вказаних норм останні мають відсильний характер, оскільки зобовязують господарюючих субєктів фізичних осіб-підприємців, вести облік у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно п. 3 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 року №599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №752/4045, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій фізичні особи-підприємці платники єдиного податку зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи „період обліку, „витрати на виробництво продукції, „сума виручки (доходу), „чистий доход.

Ведення книг обліку доходів і витрат має здійснюватись у відповідності до Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1269.

Згідно п. 6 вказаного Порядку у книзі обліку доходів і витрат зазначаються наступні відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку покладено обовязок здійснювати облік витрат на виробництво продукції (придбання товарів). Зазначений висновок кореспондується з положеннями ст. 6 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, згідно якої обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів, однак законодавством покладено обовязок висти облік вартості придбаного товару.

Так само, фінансові санкції, передбачені ст. 21 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем зареєстровано в податковому органі книгу обліку доходів і витрат №206 (а.с. 88 - 121). До вказаної книги вносились вибірково дані про вартість придбаного товар, що підтверджується письмовою заявою позивача поданою до податкового органу в якій позивач зазначив, що облік певного товару веде в книзі «Приход»(а.с.55).

Суд не погоджується з позицією позивача, оскільки вона суперечить зазначеному вище законодавству, яке покладає на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку, обовязок обліковувати придбаний товар і його вартість не будь-яким чином, а саме заповнюючи у хронологічному порядку графу №3 „Витрати на виробництво продукції, придбання товару Книги обліку доходів і витрат.

В судовому засіданні позивач, з цього факту надала протилежні пояснення, зазначивши, що відомості про придбаний товар було внесено до Книги обліку доходів та витрат, однак на вимогу суду не змогла зазначити в якому саме періоді.

Судом встановлено, що у присутності продавця ОСОБА_7 співробітниками податкового органу проведено облік товару, дані про які не внесено до книги доходів і витрат, за наслідками чого складено відомості, які підписані ОСОБА_7 (а.с. 64 - 73). Як слідує з вказаних відомостей у магазині виявлено необлікований товар на загальну суму 44 113 грн., за що оскаржуваним рішенням, на підставі ст. 21 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 88 226 грн.

Суд критично ставиться до посилання позивача, що ОСОБА_7 не підписувався ОСОБА_5 перевірки 17.06.2010, оскільки в судовому засіданні свідком ОСОБА_7, сам факт підписання ОСОБА_5 перевірки без зазначення дати, не заперечувався.

Крім того, в судовому засіданні доведено факт проведення перевірки, присутності при перевірці ОСОБА_7, складання акту перевірки та його підписання останньою. Підписання ж акту перевірки ОСОБА_7 іншою датою ніж зазначено у акті перевірки не спростовує факту виявлених порушень.

З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів і встановлених на їх основі обставин справи й відповідних їм правих нормах, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є законними і обґрунтованими, а тому скасуванню не підлягає.

Судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, впродовж десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постанови в повному обсязі 28.10.2010.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5