Справа № 2-а/1970/3150/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3150/11

"19" грудня 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Мірінович У.А. при секретарі судового засідання Мушій А.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури міста Севастополя про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до прокуратури міста Севастополя про визнання незаконною, такою, що містить ознаки порушення п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації»бездіяльності прокуратури міста Севастополя у формі не оприлюднення інформації, що складає особливий суспільний інтерес, а саме: про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо) прокуратури міста Севастополя, а також визнання незаконними, такими, що суперечать нормі ч. 4 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», дії прокуратури міста Севастополя у формі протиправного вимагання у позивача плати за отримання публічної інформації, що складає особливий суспільний інтерес, на суму 801 грн. 66 коп.; про зобовязання прокуратуру міста Севастополя вчинити певні дії, а саме: надати позивачу запитувані ним документи про організаційно штатну структуру прокуратури міста Севастополя на безкоштовній основі.

В судовому засіданні, підчас розгляду справи по суті, позивач зменшив розмір позовних вимоги та просив зобовязати прокуратуру міста Севастополя вчинити певні дії, а саме: надати ОСОБА_1 запитувані документи про організаційно-штатну структуру прокуратури міста Севастополя на безкоштовній основі. Суду пояснив, що він звернувся із запитами до Генеральної прокуратури України, прокуратур обласного рівня України з проханням надати йому дані про організаційно штатні структури Генеральної прокуратури України та обласних прокуратур. Дані запити були спрямовані всім прокуратурам, в тому числі і відповідачу. Однак, на його адресу з прокуратури міста Севастополя надійшов лист, в якому від позивача вимагається плата за копіювання та друк запитуваних документів в сумі 801 грн. 66 коп. за 862 сторінки. Позивач зазначив, що дії відповідача щодо вимагання з нього плату за отримання публічної інформації, що складає особливий суспільний інтерес на суму 801 грн. 66 коп. є протиправними, оскільки відповідно до ст.21 Закону № 2939-VI при надані особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується. Таким чином, позивач просить суд зобовязати відповідача надати йому запитувані ним документи про організаційно штатну структуру прокуратури міста Севастополя на безкоштовній основі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що під час розгляду запиту позивача було зясовано, що розпорядником інформації про структуру та штатний розпис прокуратури міста Севастополя за 1991 та 1992 роки є прокуратурі Автономної Республіки Крим, а штатний розпис прокуратури міста Севастополя за період 1993 2010 рік складає 862 аркушів. Відповідно, враховуючи положення Закону № 2939-VI, ОСОБА_1 повідомлено листом № 23-36 вих-11 від 20.11.2011 року про задоволення його інформаційного запиту та розяснено, що йому, як запитувачу інформації, необхідно оплатити витрати на копіювання та друк документів у сумі 801 грн. 66 коп. згідно долученого до листа рахунку та просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Також, представник відповідача звернув увагу суду на те, що на офіційному Інтернет порталі прокуратурі міста Севастополя http://www.sev.gp.gov.ua, відповідно до ст. 15 Закону № 2939-VI, оприлюднена інформація про функції, організаційну структуру, основні завдання, повноваження, напрями діяльності роботи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав

Як слідує з матеріалів справи, 23 вересня 2001 року ОСОБА_1 надіслано на адресу прокуратури міста Севастополя запит від 18 вересня 2011 року, у якому позивач просив надати інформацію про структуру та штатний розпис прокуратури міста Севастополя, починаючи з 01.12.1991 року по 2011 року із зазначенням повної та точної назви управлінь та відділів, посад прокурорських, прокурорсько слідчих працівників, обслуговуючого персоналу прокуратури міста Севастополя. Також позивач просив надати йому завірені копії нормативних (організаційно розпорядчих) документів (постанов, наказів, розпоряджень, тощо) про затвердження структури та штатного розпису прокуратури м. Севастополя за період з 01 грудня 1991 року по даний час зі всіма змінами та доповненнями в організаційно штатній структурі прокуратури м. Севастополя (а.с.12).

29 вересня 2011 року, прокуратурою міста Севастополя листом № 23-30 вих.11 повідомлено ОСОБА_1, що його запит щодо надання інформації про структуру, штатний розпис прокуратури міста Севастополя та копій організаційно розпорядчих документів про їх затвердження з 1 грудня 1991 року і по теперішній час, розглянуто. Однак, приймаючи до уваги, що запит стосується надання великого обсягу інформації та потребує її пошуку серед значної кількості даних, термін розгляду запиту продовжено до 20 робочих днів.

Прокуратурою міста Севастополя 20 вересня 2011 року листом № 23-36 вих-11 повідомлено ОСОБА_1 про задоволення його запиту щодо надання інформації про структуру, штатний розпис прокуратури міста. Зазначено, що прокуратуру міста Севастополя 28 січня 1993 року виведено з підпорядкування прокуратури Автономної республіки Крим, а тому розпорядником інформації про структуру, штатний розпис за 1991 та 1992 роки є прокуратура АРК. Відповідно, запит позивача у цій частині спрямовано до прокуратури АРК. Також, ОСОБА_1 повідомлено, що штатний розпис за 2011 рік до відповідача не надходив (а.с.6-7).

Окрім зазначено, прокуратурою міста Севастополя на підставі п.2 ст. 21 Закону України „Про доступ до публічної інформації до листа № 23-36 вих-11 від 20.09.2011 року додано рахунок на відшкодування витрат на копіювання або друк 862 сторінок документів про структуру, штатний розпис прокуратури міста за період з 1993р. по 2010р. на суму 801,66 грн., та розяснено право розпорядника відмовити у наданні запитуваної інформації, якщо особа яка подала запит, не оплатила передбачені ст.21 Закону України „Про доступ до публічної інформації витрати, повязані копіюванням або друком (а.с. 8).

Однак, позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки відповідно до ст. 21 Закону України „Про доступ до публічної інформації, при надані особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується, а тому ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом у Тернопільський окружний адміністративний суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 40 Конституції України усі громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом, який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації є Закон України Про інформацію від 02.10.1992 року, №2657-ХІІ із змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2657).

Відповідно до статті 5 Закону №2657 кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес є Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості субєктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч. 1 ст. 2 Закону № 2939).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939, публічна інформація це відображена та задокументована будьякими засобами та на будьяких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1, 4 ст. 20 Закону № 2939 визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 21 Закону № 2939, інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Згідно ч. 4 ст. 21 Закону №2939 при наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Відповідно до ст. 29 Закону № 2657, предметом суспільного інтересу може бути інформація, яка: свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб.

Статтею 13 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991, № 1789-XII визначено, що систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, а також військові прокуратури. До органів військових прокуратур належать військові прокуратури регіонів і військова прокуратура Військово-Морських Сил України (на правах обласних), військові прокуратури гарнізонів (на правах міських). Штатна чисельність органів прокуратури України в межах фонду заробітної плати затверджується Генеральним прокурором України.

Згідно з розясненнями Мінпраці, наданими в листі № 162/06/187-07 від 27.06.2007, «штатний розпис це документ, що встановлює для цього підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників». Штатний розпис є переліком посад на підприємстві із зазначенням їх кількості та розмірів посадових окладів.

Таким чином, із аналізу зазначених норм слідує, що інформація про структуру та штатний розпис прокуратури міста Севастополя не відноситься до інформації, що становить предмет суспільного інтересу. Відповідно, якщо задоволення запиту на отримання такої інформації передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, положення ч.4 ст. 21 Закону №2939 щодо не стягнення плати за копіювання та друк не поширюються.

Як слідує із матеріалів справи, задоволення запиту на отримання інформації позивачем передбачає виготовлення копій або друк документів обсягом більш як 10 сторінок, а саме: 862 сторінки штатного розпису прокуратури міста Севастополя за період 1993р.-2010р. (а.с.34-35), а отже, згідно ч.2 ст. 21 Закону № 2939-VI, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Відповідно до ч. 3 ст.21 Закону № 2939-VI, розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Розпорядженням заступника Генерального прокурора України від 03.10.2011 року № 127 затверджено Порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію органами прокуратури України. (надалі Порядок)

Пунктом 5 Порядку визначено, що розмір фактичних витрат визначається відділом фінансування та бухгалтерського обліку на підставі отриманої заявки підрозділу забезпечення доступу до публічної інформації або відповідальної за зазначений напрям особи.

У пункті 9 Порядку вказано, що сума відшкодування фактичних витрат, має здійснюватися в межах граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року.

Судом встановлено, що головним спеціалістом прокуратури міста Севастополя ОСОБА_3 на підставі отриманої заявки на виписку рахунку для здійснення оплати витрат запитувачем інформації - ОСОБА_1, здійснено розрахунок фактичних витрат та оформлено рахунок для надання його запитувачу інформації. (а.с.33-35)

Таким чином, розглядаючи інформаційний запит позивач від 18 вересня 2011 року, прокуратура міста Севастополя діяла на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Відповідь відповідача за № 23-36 вих-11 від 20.11.2011 року є обґрунтована, прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та була надіслана на адресу позивача у встановлений законодавством термін.

Твердження позивача про те, що відповідачем неправомірно вимагається плата за копіювання або друк документів, що підлягають наданню за запитом ОСОБА_1, з тих мотивів, що запит було надіслано позивачем до затвердження Порядку, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що зобовязання щодо відшкодування запитувачем інформації фактичних витрат на копіювання та друк визначено Законом № 2939-VI, який набрав чинності з 10.05.2011 року. Крім того, Порядок затверджено 03.10.2011 року, а отже, на час розгляду запиту позивача (строк розгляду якого було обґрунтовано продовжено до 20 робочих днів) розпорядником інформації уже було встановлено розмір плати за копіювання або друк, а тому відповідачем правомірно направлено рахунок на оплату фактичних витрат.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного субєкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, об ґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які на справді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач в даному випадку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для судового захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень в розумінні положень ст. 2 КАС України суд не вбачає.

На підставі викладеного, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 11, 94, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову ОСОБА_1 до прокуратури міста Севастополя про зобовязання прокуратуру міста Севастополя вчинити певні дії, а саме надати ОСОБА_1 запитувані документи про організаційно-штатну структуру прокуратури міста Севастополя на безкоштовній основі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвали постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 грудня 2011р.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.