Справа № 600/354/15-а, 2а-600/30/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 876/6795/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Костіва М.В., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА Тернопільської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА Тернопільської області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року позов задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету 92370,86 гривень надміру виплачених коштів державної допомоги малозабезпеченим сімям.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Відповідач оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову про відмову в позові. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи. Зокрема, апелянт вказує, що вона не надавала умисно будь-яких неправдивих відомостей, які могли вплинути на призначення допомоги та її розмір. Крім того, судом не було враховано, що оскільки відповідачка виховує трьох малолітніх дітей, її сімя в будь-якому разі мала право на отримання державної допомоги малозабезпеченим сімям. Апелянт звертає увагу на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, у звязку з чим справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішеннями про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям від 05.02.2013 року, від 06.08.2013 року, від 31.12.2013 року, від 07.02.2014 року, від 08.08.2014 року та від 05.02.2015 року відповідачу було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям та на підставі даних рішень виплачено 92370,86 грн.

Для призначення допомоги відповідач надавала позивачу відповідні заяви та декларації про доходи та майновий стан сімї.

В деклараціях нею зазначено, що сама ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_4 отримують допомогу по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 дійсно отримував у спірний період таку допомогу. Дана обставина не тільки не заперечується, а і стверджується самим позивачем у позовній заяві, в доданих до неї документах та в наданих на вимогу апеляційного суду відомостях.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачка умисно надала позивачу неправдиві відомості про дохід свого чоловіка, який насправді ніякого доходу не мав, і ця неправдива інформація вплинула на призначення допомоги сімї позивача.

При цьому позивач виходить з отриманої інформації про те, що фактично ОСОБА_4 не міг доглядати за особою похилого віку, оскільки перебував за кордоном, доказами чого є інформація про перетин кордону України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, погодився з такою позицією позивача.

Однак, колегія суддів вважає дані висновки суду першої інстанції хибними.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України від 1 червня 2000 року № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» (далі Закон № 1768-III) соціальна допомога малозабезпеченим сімям це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сімям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сімї.

За частинами першою, другою, пятою, шостою, сьомою та десятою статті 4 цього ж Закону для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сімї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сімї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сімї.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної законодавчої норми постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям (далі Порядок).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сімям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сімї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сімї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сімї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сімї).

Відповідно до статті 3 Закону № 1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Згідно абзацу другого частини 1 статті 7 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Згідно з частиною другою цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:

у складі сімї є інвалід;

у малозабезпеченій багатодітній сімї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах IIV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

неможливість отримання будь-яких джерел для існування повязана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сімї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сімї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 1768-III, якщо сімєю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється:

якщо сімєю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацом другим частини першої статті 7 Закону № 1768-III, можливе за наявності таких обовязкових умов:

працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

відсутність обставин, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону;

необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 Закону № 1768-III;

відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Як зазначено вище, відповідач надала позивачу дійсну інформацію про отриману її чоловіком допомогу по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку.

На час прийняття рішень про призначення сімї відповідача державної допомоги рішення про скасування виплати чоловіку позивачки допомоги по догляду за особою похилого віку не скасовувалися і такі виплати не припинялися.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено, що відповідачем введено в оману позивача для незаконного отримання допомоги малозабезпеченій сімї.

Доказів свідомого подання відповідачем неправдивих відомостей Позивачу, які вплинули на призначення соціальної допомоги, суду не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідач зазначала, що в сімї виховується троє дітей віком до 18 років.

Враховуючи обставини цієї справи, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що в розумінні абзацу другого частини першої статті 7 Закону № 1768-III припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сімї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сімї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах IIV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.

Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сімї та зібраної інформації про сімю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

Даний висновок колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 21-201а15 за позовом управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостятинтинівської міської ради Хмельницької області (далі Управління) до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям (далі соціальна допомога) (постанова від 09.06.2015 року).

Отже підстави для стягнення з відповідача суми соціальної допомоги та, як наслідок, для задоволення позову відсутні.

Враховуючи, що встановивши обставини справи, суд першої інстанції допустився помилки в застосуванні норм матеріального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року у справі № 600/354/15-а скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.С.Затолочний

Судді М.В. Костів

ОСОБА_5

Повний тексті виготовлено 27.07.2015 року