Справа № 168/494/15-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/17/15
Справа № 168/494/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі секретаря: Островерхої Т.С.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» ОСОБА_3 про скасування постанови від 13.07.2015 р. в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач просить скасувати постанову відповідача, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 85 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу 102 грн. за порушення правил полювання, а саме за те, що 11.07.2015 р. близько 21.30 год. він був затриманий єгерською службою державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» (далі ДП «МГ «Старовижівське») в кварталі 30 на мисливських угіддях ДП «МГ «Старовижівське» з мисливською рушницею і собакою.

Зазначає в позові, що в його діях відсутній склад вказаного правопорушення. Доводи позову мотивує тим, що він працює єгерем в Старовижівській районній організації УТМР, має дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю, і відповідно до посадових обовязків 11.07.2015 р. у вечірній час проводив плановий обхід свого єгерського обходу з мисливською зброєю, з усіма необхідними документами, без мисливської собаки. В момент затримання він проходив по ґрунтовій дорозі 32 кварталу мисливських угідь ДП «МГ «Старовижівське», які межують з угіддями його єгерського обходу, а в 30 кварталі із собаками взагалі не перебував, собака, про яку згадується в протоколі, пробігала повз нього.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, та додав, що під час затримання єгерями ДП «МГ «Старовижівське» він перебував на ґрунтовій дорозі, яка знаходиться біля залізничної колії і йде паралельно до залізничної колії. Ця дорога межує з 32 кварталом мисливських угідь відповідача. З іншого боку колії також є мисливські угіддя ДП МГ Старовижівське. Таким чином, він перебував поряд з 32 кварталом, і знаходився на території, яка є землями залізниці, тобто перебував на «нічиїй» території - на ґрунтовій дорозі приблизно за 300 - 500 м від території його єгерського обходу. Квартал 30 знаходиться в іншому місці, в ньому не перебував.

До нього підійшли єгері ДП МГ Старовижівське ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які сказали, що бачили як з його сторони бігла собака і сказали, що він здійснює полювання зі собакою на території мисливських угідь ДП «МГ «Старовижівське», на що він відповів, що полювання не здійснює, жодної собаки не бачив, а його собака знаходиться вдома. Єгер ОСОБА_4 показав своє посвідчення, він також показав своє службове посвідчення, розмова між ними проходила спокійно, на момент спілкування його зброя була розібрана і в чохлі. Пізніше приїхав ще один єгер Книш, а згодом йому запропонували поїхати в смт.Стара Вижівка в службове приміщення ДП «МГ «Старовижівське» для зясування обставин, що й було зроблено, там і був складений протокол.

Пояснив, що до його єгерського обходу входить територія, яка охоплює 49,51,52,53 квартали і знаходиться на території Седлищенської, Мизівської і Журавлинівської сільських рад. Він ішов зі сторони с.Мизове в свій 51 квартал, ішов зі сторони болота. Території угідь УТМР і ДП «МГ «Старовижівське» взагалі межують між собою, але в тому місці, де його затримано, території угідь УТМР і ДП «МГ «Старовижівське» (квартали) не межують. По обидві сторони колії є мисливські угіддя ДП МГ Старовижівське.

Пояснив, що в рейді в той час не перебував, обходив свій єгерський обхід сам, виконував посадові обовязки, робочий час в нього встановлено з 09.00 год. до 18.00 год., однак робочий день ненормований.

Представник позивача ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову в звязку з відсутністю складу правопорушення в діях позивача. Посилається на те, що позивач, будучи посадовою особою, виконував свої обовязки, мав належні документи, зберігав у належному стані зброю, дотримав вимог ст. 39 Закону України Про мисливське господарство та полювання, перебував на території, що належить залізниці, а не підприємству відповідача. Крім того, як встановлено, був без собаки, під час складення протоколу в ньому неправильно вказаний квартал угідь, в якому затримали позивача. Вважає, що відповідачем вина позивача не доведена.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнав, вважає доводи позивача безпідставними, а постанову правомірною з таких підстав.

Суть правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, полягає у тому, що позивач перебував на території 32 кварталу мисливських угідь ДП «МГ «Старовижівське» зі зброєю і собакою, що є порушенням вимог Закону Про мисливське господарство та полювання /далі Закон/, зокрема ст. 12 Закону. Позивач міг би перебувати на території ДП «МГ «Старовижівське» зі зброєю і відповідними документами лише під час виконання посадових обов'язків і під час рейду. Разом з тим, позивач у рейді не перебував і не виконував посадових обовязків, оскільки його робочий день закінчується о 18.00 год., а затримали позивача пізніше - о 21.30 год., тобто після закінчення робочого дня, в позаробочий час. У випадку, якщо робочий час ненормований, позивач мав би право перебувати зі зброєю в мисливських угіддях лише під час проведення рейду, а, виходячи з пояснень позивача, в рейді він в той час також не перебував. Крім того, в посвідченні позивача також вказано, що він має право перебувати зі зброєю під час рейду.

Пояснив, що позивач до того ж і не перебував на території свого обходу. З пояснень позивача за ним закріплені мисливські угіддя, що належать до території Седлищенської, Мизівської і Журавлинівської сільських рад. Проте, квартали 51-52, в які зі слів позивача він йшов, не знаходяться на території цих сільських рад, а є територією Нововижівської сільської ради, землі якої за ним не закріплені, є в іншому напрямі від місця, де був затриманий. Розмежування угідь ДП «МГ «Старовижівське» і Старовижівської районної організації УТМР здійснено рішенням обласної ради.

Також звернув увагу на розбіжності в поясненнях позивача: в позовній заяві позивач вказує, що бачив, як пробігало цуценя, в судовому засіданні стверджує, що жодної собаки не бачив.

При винесенні постанови він керувався поясненнями підлеглих єгерів, які пояснили, що позивач виходив з лісового масиву, що належить до угідь ДП МГ Старовижівське, квартал № 30 зазначив, тому, що така інформація була в протоколі. Документи на зброю позивач мав при собі, тому її не вилучали. На підставі наданого йому протоколу про адміністративне правопорушення було прийнято постанову. Вважає, що позивач порушив правила полювання, просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_5, пояснив, що перебуваючи в рейді, зокрема з єгерем ОСОБА_4, вони їхали машиною з смт.Стара Вижівка в напрямі с.Мизове по ґрунтовій дорозі, що паралельна залізничній, дорогу зі сторони лісу в сторону залізничної колії їм перебігла собака, що могло означати що поблизу є люди. Тому вони повернули машиною вправо, зїхавши на бокову дорогу, яка є там і веде в ліс, зупинились на початку лісу, від місця зупинки відстань до залізничного полотна становить приблизно 40 м, вийшли з машини (ОСОБА_4 - зліва від машини, а він справа, при цьому залізнична колія знаходилась позаду машини). Собаки в той час вже не було. ОСОБА_4 відійшов в сторону колії, щоб перевірити, що відбувається, а в момент коли повертався назад, з лісового масиву, а саме з лісу, в сторону залізничної дороги, з того ж місця, де раніше вибігла собака, вийшов позивач, він йшов саме з лісу, назустріч ОСОБА_4 До позивача підійшов ОСОБА_4, показав своє посвідчення, позивач також показав своє, позивач сказав, що це не його собака і пояснив, що він також єгер, і має право ходити на цій території, пояснив, що почув як їде машина, тому сховався за дерево. При цьому позивач себе поводив нормально і спокійно, зброя позивача перебувала в чохлі. Потім вони запропонували позивачу проїхати в смт.Стара Вижівка для зясування обставин, де був складений протокол. Розмежувальний знак мисливських угідь є саме в цьому місці, де стояла машина. Підставою складення протоколу є те, що позивач ішов по лісі зі зброєю і собакою, хоча пояснив, що це не його собака.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення, зокрема пояснив, що він з ОСОБА_6 зупинили автомобіль за розмежувальним знаком свого господарства, він вийшов з машини в сторону колії, потім розвернувся, і побачив, як з лісу виходив позивач, позивач предявив своє посвідчення. Про це він доповів директору і вони поїхали в смт.Стара Вижівка для зясування обставин, де і було складено протокол.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Позивач працює єгерем Старовижівської районної організації УТМР, має дозвіл на зброю.

Судом встановлено, що постановою директора ДП МГ Старовижівське від 13.07.2015 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 85 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою 11.07.2015 р. позивач перебував в 30 кварталі Старовижівського лісництва з мисливською рушницею і мисливською собакою, де і був затриманий єгерською службою ДП «МГ «Старовижівське», і такими діями порушив вимоги п.1 абз.1, п.3 абз.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» і на позивача накладено штраф у розмірі 102 грн.

Ч.1 ст.85 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу …).

У оскаржуваній постанові вказано, що позивач порушив вимоги п. 1 абз.1, п.3 абз.1 ч.1 ст. 20 Закону.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.20 Закону забороняється, зокрема: полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону (якими є посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин, відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання).

До полювання, відповідно до ст.12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня).

Позивач посилається на те, що виконував свої посадові обовязки, а саме: контролював свій єгерський обхід, і перебував на території, яка лише межує з територією мисливських угідь відповідача, мав при собі необхідні документи, зброя була в чохлі, до того ж посилається на те, що ч.3 ст.39 Закону надає йому, як посадовій особі, право під час виконання своїх обовязків перебувати на території мисливських угідь зі зброєю і службовим посвідченням, а тому його дії були правомірними.

Доводи позивача про те, що під час його затримання він виконував свої посадові обовязки спростовуються його ж поясненнями, даними в судовому засіданні, про те, що його робочий день згідно з графіком триває до 18.00 год., і 13.07.2015 р. близько 21.30 год. в рейді він перебував. У ст. 39 Закону, на яку посилається позивач і його представник, надано право перебувати зі зброєю позивачу знов таки під час виконання ним посадових обовязків чи рейдів, аналогічне зазначено в його службовому посвідченні. Факт виконання позивачем посадових обовязків чи перебування в рейді у вказаний час, не встановлено.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, він мав при собі в момент затримання всі необхідні документи, а саме: службове посвідчення, дозвіл на зброю, членський квиток, контрольну карточку. Однак перелічених позивачем документів не достатньо для дотримання вимог, встановлених ст.14 Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач порушив вимоги ст. 14 Закону щодо наявності належного дозволу на полювання позивач не мав.

Факт знаходження зброї позивача в чохлі в момент його затримання не має правового значення для наявності чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, перебченого ч.1 ст. 85 КУпАП і факту порушень ст.12 Закону.

Не заслуговують на увагу доводи позивача та його представника про те, що в момент затримання позивач на території мисливських угідь ДП МГ Старовижівське не перебував, а знаходився на території, що з ними межує, а саме: на лісовій ґрунтовій дорозі, і ця дорога належить до земель залізниці, а даних про те, де знаходиться межа між землями залізниці і територією мисливських угідь ДП МГ Старовижівське не надано.

Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_6 повідомили, що бачили як позивач виходив саме з лісу, тобто з території, яка належить до мисливських угідь ДП МГ Старовижівське і ця ділянка позначена відповідним розмежувальним знаком їхнього підприємства, за яким вони й зупинили автомобіль. Суд приймає до уваги саме пояснення свідків, оскільки ці пояснення щодо місця розташування автомобіля, деталей затримання позивача і подій, що відбувались 13.07.2015 р., узгоджуються між собою і є послідовними, і частково їх підтвердив позивач (крім місця його затримання).

Ст.12 Закону забороняє перебування у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування). Дорога, про яку згадують сторони, виходячи з їх пояснень, є лісовою, ґрунтовою.

Судом встановлено і визнається сторонами, що квартали 32, 28 і 27, згідно з наданою картою схемою належать до мисливських угідь ДП МГ Старовижівське, через їх територію проходить залізнична дорога, паралельно їй пролягає лісова ґрунтова дорога. Як пояснив в судовому засіданні позивач він здійснював обхід ввіреної йому території угідь УТМР і прямував в квартал 51, в момент його затримання перебував на відстані 300-500 м від свого обходу. Пояснив, що дістатись іншого свого обходу, обходячи угіддя ДП МГ Старовижівське була можливість.

Виходячи з наведеного позивач допустив порушення правил полювання.

Факт перебування позивача 13.07.2015 р. з мисливською собакою не знайшов підтвердження в суді, тому посилання в постанові на це слід виключити, однак, незважаючи на це, в суді встановлено і підтверджено факт наявності в діях позивача інших порушень правил полювання, про які зазначено в оскаржуваній постанові і за які його притягнуто до відповідальності. Суд виходить з того, що факт вчинення порушень правил полювання є і належно підтверджений. Такі порушення в діях позивача містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КУпАП, а тому є підстави для притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.85 КУпАП.

Також встановлено, що позивач був затриманий в кварталі 32, а не в 30, як зазначено в протоколі і в оскаржуваній постанові. Така помилка є формальною і не спростовує факту перебування позивача в межах мисливських угідь ДП МГ Старовижівське, і факту порушення ним правил полювання, на висновок суду не впливає.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС Україні завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що дії відповідача вимогам закону відповідають.

Відповідно до ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів правомірність винесення оскаржуваної постанови. Вина позивача доведена відповідачем належним чином, фактів одержання доказів незаконним шляхом не встановлено.

З огляду на викладене підстав для скасування постанови відповідача немає.

Керуючись ст.85 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 7, 11, 17, 71, 158, 160-163, ч.2 ст. 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_1 до директора державного підприємства «Мисливське господарство «Старовижівське» ОСОБА_3 про скасування постанови від 13.07.2015 р. в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 28.07.2015 р.

Суддя О.Й. Хаврона