Справа № 826/7707/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 липня 2015 року № 826/7707/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бондаренко Ангеліни Вікторівни
проскасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач-1) та Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бондаренко Ангеліни Вікторівни (далі по тексту - відповідач-2) про:

- скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18291106 від 24.12.2014р.;

- зобов'язання відповідача - 2 (або іншого реєстратора, визначеного відповідно до чинного законодавства) прийняти нове рішення, яким зареєструвати за позивачем право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва в частині машиномісця НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м.;

- зобов'язання відповідача - 1 або його правонаступника видати позивачеві Свідоцтво про право власності на нерухоме майно та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва в частині машиномісця НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення, оскільки позивачем були подані всі документи для проведення реєстрації права власності на машиномісце НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення, оскільки із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась неналежна особа.

На підставі частини 6 ст. 128 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2014 року уповноваженою особою ОСОБА_1 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва - машиномісце, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

До заяви від 04.12.2014р. були додані наступні документи: завірена копія довіреності №10080, видана 04.08.2014р.; копія рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26.03.2009р. у справі №2-1304-1/09; копія паспорта; копії квитанції.

24 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Бондаренко А.В. прийнято рішення №18291106 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що із заявою звернулась неналежна особа.

Незгода позивача з рішенням №18291106 від 24.12.2014р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та необхідність зобов'язання у зв'язку із цим відповідачів вчинити певні дії обумовила ОСОБА_1 звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Виходячи з норми частини 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором може бути державний реєстратор органу державної реєстрації прав (державний службовець) або нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Як зазначено вище, 04.12.2014р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято та зареєстровано заяву уповноваженої особи позивача - Мороз О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатом розгляду якої 24.12.2014р. державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №18291106.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналогічна норма міститься й у пункті 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, який передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №18291106 стало те, що у ході розгляду заяви встановлено, що із заявою звернулась неналежна особа.

Так, відповідно до п. 82 Порядку №868 у разі проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заінтересованою особою є особа, яка здійснює його будівництво. Разом з тим, згідно з п. 83 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник також подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Рішенням Святошинського районного суду від 26.03.2009р. у справі №2-1304-1/09 за позивачем визнано право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва в частині машиномісця НОМЕР_3 загальною будівельною площею 15,30кв.м., машиномісця НОМЕР_2 загальною будівельною площею 15,30кв.м., що розташовані на другому ярусі та на машиномісце НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м., що розташоване на першому ярусі автопаркінгу за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вказаного судового рішення від 26.03.2009р. у справі №2-1304-1/09, особою, яка здійснює будівництво об'єкта незавершеного будівництва, є ТОВ «БІК «Інтербудінвест».

Крім того, як встановлено судом, заявником не було надано до заяви документів, передбачених у п. 83 Порядку №868.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із завою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулась неналежна особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18291106 від 24.12.2014р. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача - 2 (або іншого реєстратора, визначеного відповідно до чинного законодавства) прийняти нове рішення, яким зареєструвати за позивачем право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва в частині машиномісця НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м. та зобов'язання відповідача - 1 або його правонаступника видати позивачеві Свідоцтво про право власності на нерухоме майно та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва в частині машиномісця НОМЕР_1 загальною будівельною площею 15,63кв.м., задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від первинної.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко