Справа № 2-а-1779/11
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 2-а-1779/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2011 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Зінчук А.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_3 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, державне підприємство Центр державного земельного кадаструв особі Волинської регіональної філії, про визнання протиправними і скасування рішень ОСОБА_3 міської ради та зобовязання вчинити дію, -

в с т а н о в и в:

01 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання протиправними і скасування рішень ОСОБА_3 міської ради та зобовязання вчинити дію.

Свій позов мотивує тим, що він є учасником бойових дій. Відповідно до абз.1 п.14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги щодо першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Тому він звернувся до Луцького міського голови з листом від 31.08.2004 р. з проханням про надання йому земельної ділянки на вул.Коцько,1 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд.

14.09.2005 р. рішенням ОСОБА_3 міської ради №25/5.2 вирішено погодити йому місце розташування житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул.Коцько,1 площею 0,10 га за рахунок нерозмежованих земель. . _

14.10.2005 р. прокурором м. Луцька на зазначене рішення міської ради було принесено протест, оскільки рішення прийнято без попереднього обговорення в постійній комісії ради.

15.12.2005 р., задовольняючи протест прокурора, ОСОБА_3 міська рада своїм рішенням № 26/4 скасувала попереднє рішення від 14.09.2005 р. 24.06.2006 р. при повторному розгляді його заяви ОСОБА_3 міська рада прийняла рішення №3/13, яким відмовила йому в наданні у власність земельної ділянки на вул.Коцько для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га, в зв'язку з перспективою можливості багатоповерхової забудови району. Не погоджуючись з даним рішенням, він оскаржив його в судовому порядку. Постановою Луцького міськрайонного суду від 16.05.2008 р. в задоволенні його позову було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2009 року в справі №22а-10242/08/9104 постанову Луцького міськрайонного суду від 16.05.2008 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано неправомірним рішення ОСОБА_3 міської ради №3/13 від 24.06.2007 року, яким відмовлено йому в наданні у власність земельної ділянки на вул. Коцько,1 у м. Луцьку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку за рахунок не розмежованих земель, у зв'язку з перспективою багатоповерхової забудови даного району, та зобов'язано ОСОБА_3 міську раду Волинської області вирішити питання про погодження йому місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул. Коцько,1 в м.Луцьку Волинської області за рахунок нерозмежованих земель, для індивідуального будівництва. На виконання рішення суду апеляційної інстанції, 01.07.2009р. ОСОБА_3 міська рада прийняла рішення №42/86, яким вчергове відмовила йому у погодженні місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул.Коцько. 01.07.2009р. відповідач прийняв рішення №42/94, яким затвердив ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 210510023) на вул.Коцько, 1 загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Також п.2 цього рішення відповідач вирішив надати ОСОБА_5 у власність вказану земельну ділянку за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування.

Вважає, що прийняті відповідачем 01.07.2009р. рішення № 42/86 та №42/94 підлягають скасуванню з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту рішення №42/86, фактичною підставою для відмови відповідачем в погодженні йому місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул. Коцько стало те, що відповідач своїм рішенням від 18.06.2008р. №28/39 погодив ОСОБА_5 місце розташування на цій же ділянці житлового будинку і споруд та надав йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення даної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Прийняте ОСОБА_3 міською радою рішення № 42/86 є незаконним, оскільки він, як учасник бойових дій, має право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва. Львівський апеляційний адміністративний суд при розгляді апеляційної скарги на постанову Луцького міськрайонного суду від 16.05.2008 року встановив, що підставою відмови йому у виділенні земельної ділянки під індивідуальну забудову стала перспективна можливість багатоквартирної забудови району. Однак, можливість такої забудови в перспективі не є законною підставою для відхилення заяви позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні належні

докази з приводу реальної багатоквартирної забудови території з належно затвердженим генеральним планом забудови. Наявне в справі викопіювання детального плану району вулиць Коцько, 1 виділено йому земельну ділянку для індивідуального будівництва, не свідчить. Про відсутність реального плану багатоквартирної забудови території вул.Коцько-Даньшина в м.Луцьку та необґрунтованість відмови у виділенні земельної ділянки позивачу, яка вже була виділена йому раніше, свідчать рішення ОСОБА_3 міської ради від 29.09.2007р. про виділення земельної ділянки під індивідуальну забудову ОСОБА_6, ОСОБА_7-Б.В., ОСОБА_8 та від 18.06.2008р. ОСОБА_5 Г О. на тій же території. А тому, вважає доводи відповідача в частині можливості багатоквартирної забудови території як обґрунтованої підстави для відмови в задоволенні його заяви не ґрунтуються на законі, оскільки багатоквартирної забудови як такої реально не планувалося.

Зазначає, що на момент прийняття рішення №42/86 не було жодної обгрунтованої підстави для відмови в задоволенні його заяви про надання йому земельної ділянки на вул. Коцько,1, а тому з огляду на належне йому право на першочергове відведення земельної ділянки вважає, що відповідач зобов'язаний був прийняти рішення про погодження йому місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці но вул. Коцько,1 в м.Луцьку площею 0,10 га.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати незаконними і скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради №42/86 та №42/94 від 01.07.2009 р. та зобов'язати ОСОБА_3 міську раду вирішити питання про відведення йому як учаснику бойових дій, земельної ділянки площею 0,10га по вул. Коцько,1 в м. Луцьку для будівництва житлового будинку та господарських споруд.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позову не визнала, надалу суду письмові пояснення та просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визнання протиправним рішення ОСОБА_3 міської ради № 42/86 про відмову у виділенні йому земельної ділянки на вул.Коцько,1 що у м. Луцьку - відмовити в звязку з безпідставністю.

Треті особи в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 31.08.2004р. він звертався до Луцького міського голови з проханням про надання йому земельної ділянки на вул.Коцько,1 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд. 14.09.2005 р. рішенням ОСОБА_3 міської ради №25/5.2 вирішено погодити йому місце розташування житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул.Коцько площею 0,10 га за рахунок не розмежованих земель.

14.10.2005 р. прокурором м. Луцька на зазначене рішення міської ради було винесено протест, оскільки рішення прийнято без попереднього обговорення в постійній комісії ради.

Судом встановлено, що 15.12.2005р., задоволено протест прокурора. ОСОБА_3 міська рада своїм рішенням № 26/4 скасувала рішення від 14.09.2005 р. 24.06.2006 р. при повторному розгляді заяви позивача ОСОБА_3 міська рада прийняла рішення №3/13, яким відмовила йому в наданні у власність земельної ділянки на вул.Коцько,1 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га, в зв'язку з перспективою можливості багатоповерхової забудови району. Не погоджуючись з даним рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку. Постановою Луцького міськрайонного суду від 16.05.2008 р. в задоволенні його позову було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2009 року в справі №22а-10242/08/9104 постанову Луцького міськрайонного суду від 16.05.2008 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано неправомірним рішення ОСОБА_3 міської ради №3/13 від 24.06.2007 року, яким відмовлено позивачу в наданні у власність земельної ділянки на вул. Коцько у м. Луцьку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку за рахунок не розмежованих земель, та зобов'язано ОСОБА_3 міську раду Волинської області вирішити питання про погодження йому місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул. Коцько в м.Луцьку Волинської області, площею 0,10 га, за рахунок не розмежованих земель, для індивідуального будівництва. На виконання рішення суду 01.07.2009р. відповідач прийняв рішення №42/86, яким відмовив позивачу у погодженні місця розташування жилого будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул.Коцько. 01.07.2009р. відповідач прийняв рішення №42/94, яким затвердив ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 210510023) на вул.Коцько, 1 к загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Також п.2 цього рішення відповідач вирішив надати ОСОБА_5 у власність вказану земельну ділянку за рахунок земель міста, не наданих у власність чи користування.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин."

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності, що передбачено ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України.

Підставами визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції, органу який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів .

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування є суб'єктами права власності на землі територіальних громад, що належать до комунальної власності.

Законним розпорядником земель територіальних громад є орган місцевого самоврядування, тобто ОСОБА_3 міська рада, яка в свою чергу, відповідно до ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" серед інших має виключні повноваження щодо регулювання земельних відносин.

Тобто, місцеві ради мають право, а не обов'язок, вирішувати питання щодо надання в користування землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України Про місцеве самоврядування в Українісільські, селищні, міські, районні у містах (у разі їх створення), районні, обласні ради складаються з депутатів, які обираються населенням відповідної території на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування .

Згідно ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Українірада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені -Конституцією та законами України.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Судом встановлено, що питання виділення земельної ділянки ОСОБА_1 було винесене сесію ОСОБА_3 міської ради, що відбулась 01.07.2009 р. і шляхом голосування депутатами прийнято рішення Про відмову у виділенні земельної ділянки.

Таким чином, процедура прийняття рішення встановлена ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в УкраїніОСОБА_3 міською радою не була порушена.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україніоргани місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Щодо вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 міської ради виділити вказану земельну ділянку позивачу слід відмовити, оскільки: вирішення даного питання відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, а тому суд може лише зобов'язати міську раду розглянути дане питання у передбаченому законодавством порядку.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 71 ч.2, 159-163 КАС України, ст.ст. 12,80,83 Земельного кодексу України, п.34 ч.1 ст.26, ч.1 ст.45, ст.59, ст.60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визнання протиправними і скасування рішень ОСОБА_3 міської ради та зобовязання вчинити дію - відмовити .

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, тобто з 18.10.2011року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта