Справа № 22-а/0690/4676/11
Суддя: Борисюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4676/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2009 року,

встановила:

У липні 2009 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог він вказував на те, що є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, працював та працює на території радіоактивного забруднення. Оскільки відповідач неправильно виплачує йому доплату до заробітної плати, передбачену ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон України № 796-ХІІ), просив визнати такі дії відповідача неправомірними і стягнути на свою користь недоплачені йому кошти в сумі 59483,30 грн. за період з 1 серпня 1997 року по 31 грудня 2008 року.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області неправомірними та стягнуто з відповідача на користь позивача 34765,49 грн. за період з 01.08.1997 року по 31.12.2005 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також просить врахувати ті обставини, що згідно ст. 95 Конституції України, виключно Законом України «Про державний бюджет України» визначаються будь-яки видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Тому в межах цих видатків і виплачувалися відповідні кошти.

Перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, починаючи з липня 1997 року і по даний час він працює на території радіоактивного забруднення, обхідником в Новоград-Волинському ЛВУ МГ філії УМГ «Львівтрансгаз». З матеріалів справи видно, що на виконання положень ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачу нараховувалась і виплачувалась доплата до заробітної плати в значно меншому розмірі.

За таких обставин, суд правомірно виходив з того, що Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, як орган, якому делеговано повноваження щодо таких виплат, повинно було діяти відповідно до вимог ч.1 ст.39 Закону.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягає саме норма ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача по виплаті доплати позивачу до пенсії, в розмірах, встановлених зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

При цьому, суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум.

Крім того, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано наступне.

Згідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Виходячи із змісту наведеної норми закону доплата до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, не є заробітною платою і на цю доплату не поширюються вимоги ст.233 КЗпП України. Проте суд на це уваги не звернув.

Приймаючи до уваги визначений ст.99 КАС України строк звернення до суду та дату звернення з позовом позивача до суду, якою є 13.07.2009 року, а також періоду заявлених ним вимог та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, то в даному випадку задоволенню підлягали вимоги позивача за період з 13.07.2008 року по 31.12.2008 року, а не за період, який зазначив суд в своїй постанові.

Тому рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення конкретних коштів та визначення періоду їх стягнення з ухваленням нового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 195,198,202,207 Кодексу адміністративну

судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 1 грудня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 доплати до заробітної плати відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 13.07.2008 року по 31.12.2008 року з урахуванням виплачених коштів за вказаний період.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий Судді