Справа № 2а-1262/10/0770
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2010 рокум. Ужгород№ 2а-1262/10/0770

Закарпатський окружний адміністративний суд

у складі колегії суддів : головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

суддів Калинич Я.М., Луцович М.М.,

при секретарі судового засідання Красновій О.Р.,

з участю сторін : позивача ОСОБА_1,

представники відповідачів повторно у засідання не зявились;

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_2 внутрішніх справ України на Львівській залізниці про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив :

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 6 травня 2010 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 травня 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до субєктів владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці про визнання протиправними та скасування частково, а саме: в частині зарахування в розпорядження УМВС України на Львівській залізниці, увільнення його як підполковника міліції з посади начальника лінійного відділу на ст. Ужгород лінійного управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті та призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на ст. Ужгород УМВС наказ МВС України № 2959 від 30.11.2009 року, накази ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці №74 о/с від 02.12.2009 року та від 10.12.2009 року № 77 о/с, поновлення на посаді та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, мотивуючи неправомірністю таких. В обґрунтування позову зазначив, що його увільнення з займаної посади та переведення на нижчу посаду проведено з порушенням Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та норм законів про працю.

У судовому засіданні позивач позов із наведених у ньому мотивів підтримав у повному обсязі та просив суд такий задовольнити.

Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився повторно, не повідомивши суд про причини неявки та не надіславши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився повторно, не повідомивши суд про причини неявки та не надіславши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Разом з тим, від такого на адресу суду надійшли заперечення на позов, з якого вбачається, що таким позов не визнається та вважає спірні накази правомірними, оскільки позивач не звертався з проханням призначити його на рівнозначну скороченій після реорганізації посаду, а тому дане питання було вирішено в порядку ст. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Окрім того, зазначив, що зазначене Положенням не містить заборони та будь-яких посилань про недопустимість виведення в розпорядження під час перебування працівника на лікарняному.

За зазначених обставин та з врахуванням того, що даний спір є трудовими, колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України, приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши заперечення відповідача ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці та оцінивши докази кожен окремо та в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, будучи підполковник міліції, перебував на посаді начальника лінійного відділу на ст. Ужгород лінійного управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті з 30 червня 2004 року.

Наказом МВС України від 29.07.2009 року № 327 « Про реорганізацію лінійних управлінь МВС на залізницях», який прийнятий відповідно до наказів МВС від 15 травня 2009 року № 220 «Про реорганізацію підрозділів транспортної міліції» та від 19.05.2009 року № 222, лінійне управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті реорганізовано шляхом перетворення в ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці та таке визнано правонаступником лінійного управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті. У звязку з цим ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці Наказом №175 о/с затверджено штати лінійних відділів УМВС України на Львівській залізниці.

02.12.2009 року Наказом ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці № 74 о/с на підставі наказу МВС України № 2959 від 30.11.2009 року, у відповідності до п. «в» ст.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача зараховано в розпорядження УМВС України на Львівській залізниці увільнивши від посади начальника лінійного відділу на ст. Ужгород лінійного управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті з 02.12.2009 року.

10.12.2009 року Наказом ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці № 77 о/с відповідно до п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України позивача призначено на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на ст. Ужгород УМВС, з місячним посадовим окладом 650 грн. з 10.12.2009 року. Підставою для цього, як вбачається з наказу, став висновок УМВС від 10.12.2009 року.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII. Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством урегульовані питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням). До таких законодавчих актів належать, зокрема, Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року N 565-XII та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою КМ УРСР, від 29.07.1991, № 114. Зокрема останнє, визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

У розділі IV цього Положення викладено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів, але значення терміну "скорочення штатів" не розкрито, у зв'язку із чим при встановленні наявності такого скорочення і правомірності його проведення необхідно керуватися нормами трудового законодавства.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

У судовому засіданні встановлено, що посада начальника лінійного відділення після реорганізації не скорочена та на таку має право особа зі спеціальним званням підполковника міліції. Позивач за зазначеними критеріями відповідає цій посаді та така є рівнозначна займаній ним посаді до увільнення.

Відповідно до ст.40 Положення призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке: а) при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці зазначає, що позивач не мав переважного права на цю посаду у звязку з постійними відставаннями та незадовільними результатами службової діяльності та як доказ надає рішення розширеної оперативної наради від 28.04.2009 р. №2НУ/І, якою постановлено вирішити доцільність перебування на займаній посаді начальника ЛВ на ст. Ужгород підполковника міліції ОСОБА_1

Однак, такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у відповідності до ст. 47 Положення з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

Докази проведення атестації позивача та відповідного висновку про відповідність займаній посаді і рекомендації щодо подальшої служби суду не надано.

Окрім того, на думку колегії, не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача, про те, що позивач мав можливості звернутися з прохання про призначення на рівнозначну посаду, оскільки такий особисто ознайомлений з наказом МВС України від 15.05.2009 року № 222 « Про організаційно штатні заходи щодо реорганізації підрозділів транспортної міліції» та наказом УМВС від 05.06.2009 року № 127 «Про оголошення штату апарату УМВС України на Львівській залізниці, оскільки ознайомлення з зазначеними наказами не являється доказом повідомлення позивача про увільнення його з займаної посади.

Крім цього, як встановлено у ході розгляду справи, чого не заперечує і відповідач ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці під час увільнення з посади ( а саме в період з 30.11.2009 року по 25.12.2009 року ) позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці щодо того, що Положення не містить заборони та будь яких посилань про недопустимість увільнення з посади та виведення в розпорядження під час перебування працівника на лікарняному, оскільки як уже зазначалось вище позивач перебував на державній службі, проходження якої регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Колегія суддів констатує, що ст.40 Положення визначає, що при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватись в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, повязаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ України. При цьому в пп. «г» зазначено, що переміщення як правило має здійснюватись без зарахування, а призначення в найкоротший строк.

При скороченні штатів особа може бути переміщена на вищі посади, на рівнозначні і на нижчі. При цьому останнє може мати місце в тому випадку, коли немає можливості для призначення на рівнозначну посаду.

Наразі, всупереч ч.2 ст.71 КАС України відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову, не навів доказів правомірності своїх рішень у формі наказів.

Враховуючи, що оскаржувані накази прийняті з порушенням вимог ч.3 ст. 2 КАС України: не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України; не обґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; не добросовісно; не розсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, допустивши несприятливу дискримінацію; не пропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення, то колегія суддів приходить до переконання, про їх протиправність, а отже такі підлягають скасуванню.

У відповідності до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу ( як уданому випадку) працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесені рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст. ст. 17, 160, 161, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_2 внутрішніх справ України на Львівській залізниці про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати в частині зарахування в розпорядження УМВС України на Львівській залізниці, увільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з посади начальника лінійного відділу на ст. Ужгород лінійного управління на Львівській залізниці ОСОБА_2 МВС України на залізничному транспорті та призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на ст. Ужгород УМВС, Наказ МВС України № 2959 від 30.11.2009 року, Накази ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці № 74 о/с від 02.12.2009 року та від 10.12.2009 року № 77 о/с.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника лінійного відділу в лінійному відділі на ст. Ужгород ОСОБА_2 МВС України на Львівській залізниці або рівнозначній посаді з «2» грудня 2009 року.

Зобовязати ОСОБА_2 внутрішніх справ України на Львівській залізниці виплатити ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи - у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СуддяОСОБА_3