Справа № 22-а-498/11
Суддя: Монастирецький Д. І.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-498/11 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Луньо К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 8804,51 грн. за період з 01.07.2007 р. по 01.06.2009 р. та суми індексації за цей період в розмірі 149,71 грн. і судових витрат,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 15.10.2009 року звернулася в суд з адміністративним позовом в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до трьох років у неповному розмірі, стягнути з відповідача недоплачені суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 8804,51 грн. за період з 01.07.2007 р. по 01.06.2009 р. та суми індексації за цей період в розмірі 149,71 грн. і судові витрати.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано нарахувати та виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.2007 року по 31.12.2007 року включно відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, виходячи з розміру, що обчислюється на підставі встановленого ст. 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рікпрожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, постанова винесена з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (ст. 95 Конституції України) та щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів.

Нормами законів України про Державний бюджет України на відповідний рік встановлений розмір допомог, компенсацій та гарантій всім категоріям громадян, які мають право на її одержання. Відповідно Кабінетом Міністрів України затверджено механізм надання, порядок та джерело виплати по кожній категорії громадян у межах коштів передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Для виплати допомоги у збільшених розмірах необхідне внесення змін до вищезазначених Законів в частині збільшення видатків. Таким чином, керуючись нормами Бюджетного кодексу України та законів України про Державний бюджет України на відповідний рік згідно яких розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, а тому допомога позивачу призначена і виплачена вірно.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка являється матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 11/ та фактично здійснює догляд за дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи, як особа, що фактично здійснює догляд за дитиною, за 2007, 2008 роки, квітень 2009 р., позивачка отримала щорічну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому законами України про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с. 10).

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційними абз. 3 ч. 2 ст. 56, п.п. 7, 14 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими було зупинено ст. 43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованнямта ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьмищодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно п.п. 5, 6 резолютивної частини вищенаведеного рішення, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, розрахунок зазначеної допомоги в 2007 році необхідно проводити в розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з 9 липня.

Згідно ст. 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьмиправо на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно (ч. 1 ст. 14 вищенаведеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьмидопомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, визначається на момент виплати допомоги згідно із законом України про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Посилання відповідача на пропущення позивачкою річного строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи /а.с. 28-29/, колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.07.2007 р. по 01.06.2009 р. слід відмовити у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду позивачкою, на чому наполягав відповідач.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року № 107-VI, а саме п. 23 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України, ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьмивикладена в такій редакції: Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Вищенаведена норма Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українине була визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) і, відповідно, залишається чинною, як і Закон України Про державний бюджет на 2009 рік.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році, шість місяців 2009 р. нарахована і виплачена позивачці вірно, тобто у відповідності до чинного на той час законодавства, а саме ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми (в редакції викладеній п. 23 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України Про державний бюджет на 2009 рік), а тому колегія суддів вважає правомірним відмову в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік та шість місяців 2009 р.

Також, колегія суддів, вважає за належне зазначити, що покликання відповідача на те, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України Про державну допомогу сімям з дітьми, здійснюється за рахунок бюджетних коштів, тому виплата допомоги у збільшених розмірах буде можливою тільки після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України є безпідставними, оскільки відсутність бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача до уваги взяти не можна, так як невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей не є підставою для виправдання недоплати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року у справі № 2-а-498/11 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_4