Справа № 2-а-5211/09/0270
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-5211/09/0270 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

встановила:

Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення адміністративно-господарських санкцій за порушення у 2008 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином виконав свій обовязок щодо створення нормативу робочих місць для працевлаштування інваліда.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2009 року відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»від 21 березня 1991 року №875-XII (далі по тексту Закон №875-XII) та Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 працівниками Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів проведена планова перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за результатами якої складено акт №167 (а.с. 7 8).

Під час перевірки зясовано, що відповідач не зареєстрований у відділенні Фонду відповідно до п. 2, п. 3 «Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 «Про реалізацію ст. 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Перевіркою також встановлено, що відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону №875-XII у кількості одного робочого місця. Крім цього відповідача зобовязано надати звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік. Акт перевірки підписаний відповідачем без зауважень, що свідчить про його згоду із висновками акту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 вересня 2009 року, після проведеної перевірки та складення акту №167, відповідач подав до Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2008 рік. Що свідчить про неналежне виконанням ним обовязку стосовно звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №875-XII для роботодавців установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Частиною 2 статті 19 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

У відповідності до ч. 1 та ч. 5 ст. 19 вказаного Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Згідно ст. 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 19 Закону України «Про зайнятість населення»державна служба зайнятості має право одержувати від підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, адміністративні дані про наявність вакантних робочих місць, у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, характер і умови праці на них, про всіх вивільнюваних, прийнятих і звільнених працівників та інформацію про передбачувані зміни в організації виробництва і праці, інші заходи, що можуть призвести до вивільнення працівників.

Процедуру подання інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подавала до Немирівського районного центру зайнятості звіти за формою №3-ПН про наявність вакансій для інвалідів лише за період з липня по грудень 2008 року.

Відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів у 2008 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу товариства становила 9 осіб, середньорічна заробітна плата, яка виплачується субєктом підприємницької діяльності становила 6322 грн. 22 коп., що відповідачем і задекларовано. Крім того, у даному звіті відповідач вказав суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 3 161 грн. 11 коп.

Частиною 3 ст. 18 Закону №875-XII чітко визначені обовязки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Разом з тим, з наявних у справі документів вбачається, що всупереч вимогам ст. ст. 18, 19 Закону №875-XII відповідачем не у повній мірі було виконано покладені на нього обовязки та не надано до Немирівського районного центру зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію з січня по червень 2008 року, а також у строк визначений законодавством не подано відповідний звіт до Фонду соціального захисту інвалідів.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, відповідач не надав доказів, які б спростували твердження позивача.

З огляду на зазначене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, 22800, м. Немирів, Вінницька область, вул. 50 років ВЛКСМ, 26/8 (банківські реквізити: р/р 2600, АКІБ «Укрсиббанк», МФО 351005, код НОМЕР_1) на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (одержувач: Держбюджет Немирівський район, р/р 0380, , банк одержувача: ГУ ДКУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, символ звітності 230, код бюджетної класифікації 50070000, призначення платежу: «платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2008 рік») адміністративно-господарські санкції в розмірі 3 161 грн. 11 коп. (три тисячі сто шістдесят одна гривня одинадцять копійок) та пеню в розмірі 225 грн. 15 коп. (двісті двадцять пять гривень пятнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий:

Судді: