Справа № 807/657/13-а
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2013-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2013 рокум. Ужгород№ 807/657/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Неміш Т.В.

за участю:

позивача: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, - не з'явилася;

відповідача: Державна податкова інспекція у Виноградівському районі Закарпатської області, представник - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області ДПС про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області ДПС (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн.

В судове засіданні позивач не з'явилася надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в даній заяві та в позовній заяві, мотивуючи наступним. Відповідачем було проведено перевірку підприємницької діяльності позивача, результати якої відображено в Акті (Довідці) від 13 грудня 2012 року та за наслідками якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 395460, а також, прийнято податкове повідомлення рішення № від 26.1212012 року, щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. Однак, позивач вважає, що прийняте податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 26.12.12 року є незаконним, виходячи з наступного. Позивач наголошує на тому, що вона перебувала на спрощеній системі оподаткування, а тому у відповідності до Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 року "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі - Указ №727/98) не зобов'язана здійснювати облік придбаних товарів за місцем їх реалізації, а сума єдиного податку залишається фіксованою і не залежить від ведення обліку придбаних товарів. Звіти за робочі дні, а саме за: 17.11.2012 року, 11.12.2012 року, 10.02.2012 року, 25.12.2011 року, 17.12.2011 року, 19.01.2011 року, 13.12.2012 року, як пояснила позивач, відсутні у зв'язку з тим, що підприємницька діяльність у зазначені дні нею не провадилась, а приміщення кафе було закрите. 14.01.2013 року позивач звернулася до відповідача із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 26.12.2012 року, але дана скарга була залишена без розгляду у зв'язку із закінченням строків оскарження, хоча, як вказує позивач, такий строк вона не пропустила, оскільки, отримала податкове повідомлення-рішення тільки 11.01.2013 року. Позивач просить звернути увагу на те, що пунктом 8 "Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 752/4045, передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій, платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року №12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 09.06.1993 року за №64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку 2", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий дохід". А тому, як наголошує позивач, з аналізу даної норми, випливає, що підприємець не зобов'язаний здійснювати облік товарів.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. У відповідності до ст.ст. 3, 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон України № 265/95-ВР) встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. А тому, перебуваючи на загальній системі оподаткування, позивач повинен був здійснювати облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством України. Окрім того, позивачем не було забезпечено зберігання денного звіту "Z" №0750 за робочий день 17.11.2012 року та не забезпечено роздрукування денних звітів "Z" за 19.01.2011 року, 17.12.2011 року, 25.12.2011 року, 10.02.2012 року, 11.12.2012 року, 13.12.2012 року. За таких обставин, представник відповідача наголошує на тому, що прийняте податкове повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. є законним, правомірним та обґрунтованим, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Виноградівською районною державною адміністрацією Закарпатської області було зареєстровано позивача, як фізичну особу-підприємця, про що 01.03.2010 року зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8).

01.04.2011 року позивачем було отримано торговий патент на право здійснення торговельної діяльності за адресою: смт. Вилок, вул. Е. Томаша, 4 (кафе), який дійсний до 31.03.2016 року (а.с. 9).

Разом з тим, 13.12.2012 року відповідачем було проведено перевірку суб'єкта господарської діяльності - позивача, результати якої відображено в Акті від 13.12.2012 року №009380 (а.с.46-49).

Позивач була ознайомлена з Актом від 13.12.2012 року №009380, який було їй вручено особисто під розписку та в розділі 4.1 якого вона власноручно вказала, що зауважень до Акта перевірки та до перевіряючих вона не має (а.с. 49).

На підставі проведеної перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. (а.с. 7).

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням - рішенням від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 позивачем було надано до відповідача скаргу від 14.01.2013 року (а.с. 10).

Однак, дану скаргу позивача від 14.01.2013 року відповідачем було залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням 10-ти денного строку подання скарги, встановленого п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) (а.с. 11-12).

Суд не може взяти до уваги твердження позивача про те, що нею було пропущено строк подання скарги, оскільки вона отримала оскаржуване податкове повідомлення - рішення тільки 11.01.2013 року, виходячи з наступного. На корінці податкового повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. міститься особистий підпис позивача про отримання нею даного податкового повідомлення - рішення 26.12.2012 року (а.с. 53).

У відповідності до п. 12 ст. Закону України № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та (або) в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно до ст. 6 Закону України № 265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою -суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, виходячи з вище вказаного облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Це також підтверджується поясненням позивача (а.с. 50) де вона зазначає, що на момент проведення перевірки останній запис в книзі обліку та витрат був нею зроблений 16.11.2010 року.

Таким чином, оскільки позивач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на загальній системі оподаткування, вона повинна була здійснювати облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Також, суд не може взяти до уваги посилання позивача на пункт 8 "Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 752/4045, у відповідності до якого обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку 2", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий дохід", оскільки він втратив чинність 20 грудня 2011 року, згідно з наказом Міністерства фінансів України №1675, а тому не поширюється на спірні правовідносини, які виникли на підставі Акту перевірки від 13.12.2012 року №009380.

Окрім того, позивач як в позовній заяві так і в додаткових до неї поясненнях посилається на те, що вона перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок. Разом з тим, жодних доказів з цього приводу суду не надає. А з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування. Свідченням цього є наявність торгового патенту (а.с. 9) та ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с. 47).

Не знайшло свого підтвердження і посилання позивача на Указ №727/98, як на підставу не обов'язковості здійснення обліку придбаних товарів, оскільки даний Указ №727/98 діяв до 01.01.2011 року, а отже до виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 20 Закону України № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається з Акта перевірки від 13.12.2012 року №009380 загальна вартість не облікованого товару складає 1318,5 грн., отже фінансова санкція складає 2637.00 грн.

Під час проведення перевірки було встановлено також порушення позивачем вимог п. 9 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, у відповідності до якої передбачено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Разом з тим, в порушення вимог п. 9 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР позивачем не було забезпечено зберігання денного звіту "Z" №0750 за робочий день 17.11.2012 року, а також не роздруковано в кінці робочого дня денні звіти, а саме: "Z" звіт №0096 за робочий день 19.01.2011 року; "Z" звіт №423 за робочий день 17.12.2011 року; "Z" звіт №431 за робочий день 25.12.2011 року; "Z" звіт №476 за робочий день 10.02.2012 року; "Z" звіт №0773 за робочий день 11.12.2012 року; "Z" звіт №0064 за робочий день 13.12.2012 року.

Згідно до п. 4 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР встановлено відповідальність у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання. Отже, за неподання денних звітів протягом 7-ми днів позивачеві визначено суму штрафних санкцій в розмірі 2380,00грн.

За вказане порушення згідно постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2013 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85,00 грн. (а.с. 36).

Таким чином, прийняте податкове повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. є правомірним та законим.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги не було підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області ДПС про скасування податкового повідомлення - рішення від 26.12.2012 року за № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5017,00 грн. - відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_3
Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 квітня 2013 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 квітня 2013 року.