Справа № 2-а-3930/11
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-3930/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2011 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника та виплату недоплачених сум,

в с т а н о в и в :

25 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області (далі ОСОБА_2 ПФУ), у якому зазначала, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорія один, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № 018124, виданим 13 червня 2003 року. Її чоловік ОСОБА_3 помер 25 березня 2002 року. Сама вона теж є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням № 028932, виданим 01 березня 1994 року, та вкладкою до цього посвідчення № 061941, виданим 31 липня 1998 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи даний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У ч. 1 ст. 52 цього Закону в редакції до 01 січня 2008 року було визначено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Щомісячну компенсацію за втрату годувальника їй призначено з 2003 року.

Згідно із ст. 53 зазначеного Закону щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника виплачується незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_2 ПФУ виплачує їй щомісячну компенсацію за втрату годувальника в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не відповідає розміру, визначеному вказаним вище Законом.

Листом від 15 березня 2011 року № 1161/Ш-01 відповідач ОСОБА_2 ПФУ повідомило її, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 щомісячна компенсація за втрату годувальника їй виплачується в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вважає дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови їй у перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника згідно із ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи такими, що суперечать вимогам цього Закону. Посилання на постанову Кабінету Міністрів України є неправомірним, оскільки вона є підзаконним нормативно-правовим актом.

Просила визнати дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови їй у перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника протиправними, зобовязати ОСОБА_2 ПФУ провести їй з 01 жовтня 2010 року перерахунок розміру щомісячної компенсації за втрату годувальника згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та виплатити недоплачену суму компенсації з урахуванням проведених виплат.

Відповідач ОСОБА_2 ПФУ у запереченнях на позовну заяву просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, вважає свої дії правомірними, оскільки розмір компенсації за втрату годувальника позивачу визначено на підставі чинної постанови Кабінету Міністрів України, яка відповідно до ст. 117 Конституції України є обовязковою для виконання.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною померлого 25 березня 2002 року громадянина ОСОБА_3 із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № 018124, виданим 13 червня 2003 року. Перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ та одержує пенсію по втраті годувальника, призначену їй на підставі Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка їй виплачується відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту деяких категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції до 01 січня 2008 року) щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Підпунктом 14 пункту 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, були внесені зміни у ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У частині першій слова 50 процентів мінімальної пенсії за віком замінено словами 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому позивач має право на виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою у п. 5 встановив, що, починаючи з 22 травня 2008 року, щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, не може бути нижчою від 10 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

У ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору та визначенні розміру щомісячної компенсації непрацездатним членам сімї за втрату годувальника застосуванню підлягає ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не розмір, визначений п. 5 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Листом від 15 березня 2011 року № 1161/Ш-01 ОСОБА_2 ПФУ у проведенні перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника ОСОБА_1 відмовило, посилаючись на положення вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України.

Дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суперечать вимогам цього Закону, тому судом вони визнаються протиправними.

Із змісту ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що під час визначення розміру щомісячної компенсації непрацездатним членам сімї за втрату годувальника за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ПФУ повинно виплачувати позивачу ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника, передбачену ч. 1 ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати.

У ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо проведення з 01 жовтня 2010 року перерахунку розміру щомісячної компенсації за втрату годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та доплати недоотриманих сум компенсації заявлені в межах строку звернення до адміністративного суду та підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 52, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 8, 9, 69, 71, 86, 99, 159 163, 1832, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області провести ОСОБА_1 з 01 жовтня 2010 року перерахунок розміру щомісячної компенсації за втрату годувальника згідно із ч. 1 ст. 52, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та виплатити недоотриману суму компенсації з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І.М.