Справа № 2-а-4396/10/2270
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4396/10/2270
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 21.04.2010 р. № НОМЕР_1, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом про скасування рішення Славутської об'єднаної державної податкової інспекції (ОДПІ) про застосування до неї штрафних санкцій від 21 квітня 2010 року № НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що норми Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" , якими обґрунтовано оскаржуване Рішення не можуть застосовуватися для регулювання діяльності фізичних осіб-підприємців, платників єдиного податку. У преамбулі Закону визначено що „цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг". Саме виходячи із цього предмету застосування Закону статтею 3 визначаються обов'язки суб'єктів підприємницької діяльності, реалізація яких дозволяє врегулювати правовий режим РРО. Обов'язок вести у встановленому порядку облік товарних запасів та складах чи за місцем їх реалізації, визначений у п. 12 ст. З Закону, встановлений з метою подальшого відображення таких товарів у розрахункових операціях, які повинні здійснюватися через РРО.

При цьому, у ст. 6 Закону визначається перелік обмежень, стосовно яких норми Закону не застосовуються, зокрема „Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів".

Пунктом 4 Указу Президента України від 03.07.98 N 727/98 „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", із змінами та доповненнями, визначено, що форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Пунктом 8 наказу Державної податкової адміністрації України від 29.10.99 N 599 „Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 02.11.99 за N 752/4045, передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи „період обліку", „витрати на виробництво продукції", „сума виручки (доходу)", «чистий доход».

Таким чином Книга обліку доходів і витрат не передбачає обов'язку особи обліковувати товари, які в подальшому будуть реалізовуватись, а слугує „для визначення результатів власної підприємницької діяльності" як зазначено в п. 8 наказу ДПАУ від 29.10.99 р. № 599.

На думку позивача, невідповідність фактичної наявності товарів і облікових даних може бути встановлено тільки за результатами інвентаризації. А пунктом 15. ч. 1 ст. 11 Закону „Про державну податкову службу України" передбачено, що „при перевірці органи ДПС можуть вимагати проведення інвентаризації тільки від керівників юридичних осіб". Отже, до фізичних осіб-підприємців зазначені штрафні санкції не можуть бути застосовані через неможливість провести інвентаризацію, з метою встановлення розбіжностей фактичних товарних залишків з даними обліку (облік залишків товару чинним законодавством не передбачено вести). Через це немає можливості визначити і вартість товарів, що ними продаються (для обчислення штрафу). Перевіряючі самостійно провели інвентаризацію, чим перевищили свої повноваження.

Таким чином застосування до фізичної особи-підприємця, яка є платником єдиного податку, відповідальності на підставі ст. 21 Закону є абсолютно безпідставним, оскільки ця норма передбачає відповідальність суб'єктів господарювання, що не ведуть, або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання. При цьому вказана норма не передбачає відповідальності за порушення порядку обліку доходів та витрат як результату підприємницької діяльності.

Крім того, працівниками Нетішинського відділення Славутської ОДПІ було порушено порядок проведення перевірок.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, та просять їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доводи представників позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1 ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В силу ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що посадовими особами Нетішинського відділення Славутської ОДПІ 07.04.2010 року на підставі направлень від 07.04.2010 року № 43, 44, 45 та відповідно до наказу Славутської ОДПІ від 07.04.2010 року № 139 проведено позапланову виїзну перевірку суб'єкта господарювання ОСОБА_6, а саме - магазину „Юлія", що належить приватному підприємцю ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: м.Нетішин, пр-т Незалежності, 9, про що складено акт перевірки від 12.04.2010 року №0438/22/23/НОМЕР_2. В акті зафіксовано порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання, а саме виставлення для реалізації не облікованих товарів на суму 17218 грн. та зроблено висновок про порушення приватним підприємцем ОСОБА_6 пункту 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі акту перевірки Славутською ОДПІ (Нетішинським відділенням) прийнято рішення від 21 квітня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 34436 грн. у відповідності до вимог ст. 21 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Суд погоджується з висновками податкового органу з наступних підтсав.

Відповідно до ст. 11 ч. 1 п. 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Статтею 11-2 цього ж Закону визначено, що посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Статтею 15 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"(надалі Закон № 265/95-ВР) визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Аналізуючи наведені норми закону, суд приходить до висновку, що перевірка 07 квітня 2010 року проведена на законних підставах.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: 12) вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону №265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 19.1 ст. 19 Закону України від 22.05.2003 року № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Підпунктом 9.12.1 пунктом 9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" визначено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким чином, зазначеними Законами чітко визначено обовязок фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності обліковувати товарні запаси.

Порядок такого обліку визначений Інструкцією „Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю", затвердженої наказом ГДПІ від 21.04.1993р. №12, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.06.1993р. за №64 із змінами та доповненнями та розяснено Листом ДПА України від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Посилання позивача на положення ст.6 Закону №265/95-ВР, яким передбачено, що обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів, суд визнає безпідставними, оскільки позивачем не наведено доказів на підтвердження обставини, що вона відноситься до таких осіб.

В силу ст. 21 Закону №265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення від 21 квітня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 34436 грн. Славутською ОДПІ прийнято обґрунтовано та у відповідності з вимогами законодавства України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 86, 122, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 21 квітня 2010 року-відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2010 року

Суддя ОСОБА_1