Справа № 2-а-218/10
Суддя: Левченко Т. А.
Дата ухвалення: 2012-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-218/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-а/1890/9747/12 Суддя-доповідач - Левченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Левченко Т. А.,

суддів Жмаки В. Г., Кононенко О. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради,

про стягнення недоплаченої державної допомоги,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позивачка у апеляційній скарзі посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4) та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в період 2008-2009 років Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради при проведенні нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку діяло правомірно, нараховувало та виплачувало вказану допомогу у розмірах та порядку визначеному діючим законодавством. Щодо позовних вимог за 2007 рік, то суд, виходячи з того, що позивачем не надано доказів поважності причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаними вимогами, відмовив в їх задоволенні у звязку з пропуском строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як суд дійшов його, правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпунктів 7, 8 п. 23 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено в редакції, яка визначає, що в 2008 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень, у в 2009 році допомога надається у розмірі, яка дорівнює різниці між 75 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" в 2009 році призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 22 постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» передбачено, що відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Зазначені положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», «Про державну допомогу сімям з дітьми», «Про Державний бюджет на 2009 рік» неконституційними не визнані та діяли протягом 2008-2009 років.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради не було підстав нараховувати та сплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, оскільки діючим законодавством, згідно якого управління праці та соціального захисту населення проводили нарахування та виплату зазначеної щомісячної допомоги, був визначений інший її розмір, а тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період 2008-2009 років є правильним та відповідає законодавству, що діяло в спірний період.

Колегія суддів також погоджується з висновком щодо застосування судом першої інстанції ст. ст. 99, 100 КАС України, оскільки відповідно до частини другої статті 99 КАС України (в редакції чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України (в редакції чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, а позивач не зазначив обставин, які перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду з адміністративним позовом та причин, які могли бути визнані судом поважними, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо 2007 року в звязку з пропуском строку звернення до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано пославшись на вищезазначені факти, норми права, відмовив позивачу у задоволенні її позову.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, Законом України „Про внесення змін до розділу ХІІ „Прикінцеві положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатам, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та виплату недоплаченої допомоги залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -