Справа № 820/5428/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 липня 2015 р. № 820/5428/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Фірми «Дельта-С» ЛТД до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фірма «Дельта-С» ЛТД, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів в Харківській області, в якому просить скасувати податкові повідомлення рішення від 14.10.2014р. № НОМЕР_1; від 03.11.2014р. № НОМЕР_2 та від 05.01.2015р. № НОМЕР_3.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління Міндоходів в Харківській області, на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказів № 324 від 24.09.2014 року, № 329 від 06.10.2014 року та № 401 від 09.12.2014 року, було проведено документальні позапланові невиїзні перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «НАДРА ГАЗ» (код за ) за період липень 2014р., з підприємствами ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» () за період травень 2012р., ТОВ «КЛАССИКА» () за період травень 2014р. та з ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» () за період жовтень 2012р., листопад 2013р.

За результатами зазначених перевірок були складені Акти за №№1862/22/23757852 від 30.09.2014р., № 1862/22/23757852 від 30.09.2014р. та № 2749/22/23757852 від 19.12.2014р., відповідно. ОСОБА_3 були встановлені порушення та на підставі чого податковим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вважаючи вказані рішення субєкта владних повноважень такими, що прийняті без дотримання вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління Міндоходів в Харківській області (далі за текстом ДПІ, відповідач), на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу № 324 від 24.09.2014р. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Фірми «Дельта-С» ЛТД (далі за текстом позивач, платник податків) щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «НАДРА ГАЗ» (код за ) за період липень 2014р., за результатами якої складено акт № 1862/22/23757852 від 30.09.2014р. (далі за текстом Акт перевірки) та встановлені порушення ст.185, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 26 251,00 грн., в т.ч. за липень 2014р. 26 251,00 грн. .

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з ТОВ «НАДРА ГАЗ» по придбанню товару. З цих підстав зроблено висновки про те, що позивач неправомірно задіяв в складі податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з ТОВ «НАДРА ГАЗ».

Також Відповідачем, на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу № 329 від 06.10.2014р., проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з взаємовідносинам з підприємствами ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» () за період травень 2012р., ТОВ «КЛАССИКА» () за період травень 2014р., за результатами якої складено акт № 1862/22/23757852 від 30.09.2014р. (далі за текстом Акт перевірки) та встановлені порушення ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 30 706,00 грн. та завищення податкового зобовязання на суму 15 752,00 грн., в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 14955 грн., в т.ч. за травень 2012 року на суму 11 135,00 грн., за травень 2014 року на суму 3 820,00 грн..

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» та ТОВ «КЛАССИКА» по придбанню товару та товару та його подальшої реалізації на адресу ТОВ «Востокенергоремонт» () та Луганському міському комунальному підприємству «Теплокомуненерго» (. З цих підстав зроблено висновки про те, що позивач неправомірно задіяв в складі податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» та ТОВ «КЛАССИКА».

Крім того, на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу № 401 від 09.12.2014р. податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» () за період жовтень 2012р., листопад 2013р., за результатами якої складено акт від 19.12.2014р. № 2749/22/23757852 (далі за текстом Акт перевірки) та встановлені порушення ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 49 207,00 грн. та завищення податкового зобовязання на суму 19 770,00 грн., в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 29 437,00 грн., в тому числі за жовтень 2012р. на суму ПДВ 19 770,00 грн., за листопад 2013р. на суму ПДВ 9 667,00 грн..

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» по придбанню товару та товару та його подальшої реалізації на адресу та в частині подальшої їх реалізації контрагенту покупцю ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (, м. Донецьк). З цих підстав зроблено висновки про те, що позивач неправомірно задіяв в складі податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з з ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС».

Порядок віднесення сум до податкового кредиту регулюється ст. 198 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентами, які були предметом зазначених перевірок, суд зазначає наступне.

Між Фірмою «Дельта-С» ЛТД та ТОВ «НАДРА ГАЗ» був укладений договір купівлі продажу від 25.07.14р. № 25-07-2014/Н-1, предметом якого є передача у власність товарно матеріальних цінностей та на умовах, визначених цим договором.

Умовами вказаного договору передбачено, що транспортування товару здійснюється само вивозом, тобто власними силами та за рахунок позивача, проте, ані на запит ДПІ, ані до перевірки не надано документальних доказів фізичного переміщення товару просторі та наявності у підприємства транспортних засобів. В даному випадку слід врахувати регіональну віддаленість підприємства позивач м. Харків від його контрагента м. Київ та обєму, маси товару. Не можливо встановити обставини, що засвідчують проведення вантажно-розвантажувальних робіт.

Як зазначає відповідач, до перевірки позивачем не було надано належних документальних доказів використання товару господарській діяльності Фірми «Дельта-С» ЛТД. Відсутні документи, що засвідчують факт оприбуткування, зберігання , переміщення на складі та списання товару або його подальшої реалізації.

Між позивачем та ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» було укладено договір поставки від 03.05.2012р. № 12, предметом якого є поставка ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» на адресу с будівельних матеріалів на загальну суму по договору 110 013,36 грн., в т.ч. ПДВ 18335,56 грн. Умови доставки згідно договору самовивіз, та договір поставки від 29.05.2012р. № 15, предметом якого є поставка ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» на адресу Фірми «Дельта-С» ЛТД малоцінні швидкозношувальні предмети на загальну суму по договору 51 304,80 грн., в т.ч. ПДВ 8 550,80 грн. Умови доставки згідно договору самовивіз.

Згідно наданої відповіді субєкта господарювання №21/02 від 21.02.2013р. транспортування придбаних будівельних матеріалів та спецодягу здійснювалось робітником Фірми «Дельта-С» ЛТД ОСОБА_4, власним транспортним засобом ГАЗ 2752 №7578 АВ, проте, документальних доказів щодо транспортування товару та проведення робіт з навантаження та розвантаження до перевірки не надано.

Крім того, відповідно до наданих до перевірки пояснень Фірми «Дельта-С» ЛТД товар придбані у ТОВ «ЛІНКТЕХСЕРВІС» згідно податкової накладної від 29.05.2012р. № 247 на загальну суму 51 304,8 грн., в т.ч. ПДВ 8550,80 грн. у подальшому були частково списані для потреб працівників підприємства. Проте, документів, які свідчать про включення спецодягу та засобів індивідуального захисту на суму ПДВ 8550,80 грн. до вартості виконаних робіт замовникам до перевірки не надано. Документальних доказів щодо транспортування товару та проведення робіт з навантаження та розвантаження до перевірки не надано. Також, відсутні і документальні докази відносно оприбуткування товару, зберігання та його переміщення на складах та списання.

Між Фірмою «Дельта-С» ЛТД та ТОВ «КЛАССИКА» склались межах договору купівлі-продажу від 13.05.2014р. № 1, предметом якого є поставка ТОВ "КЛАССИКА" на адресу Фірми «Дельта-С» ЛТД товарно - матеріальних цінностей на загальну суму по договору 19100,00 грн., в т.ч. ПДВ 3820,00 грн. Умови доставки згідно договору самовивіз, за рахунок покупця.

Умовами вказаного договору передбачено, що транспортування товару здійснюється само вивозом, тобто власними силами та за рахунок позивача, проте, ані на запит ДПІ, ані до перевірки не надано документальних доказів фізичного переміщення товару просторі. В даному випадку слід врахувати регіональну віддаленість підприємства позивач м. Харків від його контрагента м. Київ та обєму, маси товару. Не можливо встановити обставини, що засвідчують проведення вантажно-розвантажувальних робіт.

Крім того, до перевірки не надано належних документальних доказів використання товару господарській діяльності Фірми «Дельта-С» ЛТД. Відсутні документи що засвідчують факт оприбуткування, зберігання, переміщення на складі та списання товару або його подальшої реалізації.

Між позивачем та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» були укладені наступні договори: договір підряду від 01.10.12р. №31, предметом якого є виконання робіт по ремонту теплової ізоляції обладнання котла в період середнього ремонту енергоблоку №15 ДТЕК Луганської ТЕС, та договір виконання робіт від 01.11.13р. №1, за умовами якого, виконавець, згідно з викладеними у договорі умовами, виконує роботи по створенню проекту виробництва робіт «Ремонт турбулентных горелок котла ТП-100А».

Договором підряду передбачено, що матеріали та обладнання для виконання робіт надаються Генпідрядником - Фірмою «Дельта-С» ЛТД підряднику ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС».

Відповідно до перевірки пояснень платника податків, подальше використання придбаних у ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» робіт здійснювалось для ремонту теплової ізоляції обладнання котла в період середнього ремонту енергоблоку № 15 ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС, на що було укладено договір № 130812-02/1 від 13.08.2012р. та акт 16.10.2012р. № 2/2 та податкової накладної № 66 від 16.10.2012р.. Вартість придбаних у ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» ремонтних робіт у жовтні 2012р. в подальшому протягом жовтня 2012р. було частково включено у вартість ремонтних робіт на ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» по актам від 07.10.2012р. та 14.10.2012р., сума ПДВ складає 19 770,08 грн..

Згідно листа ФІРМИ «ДЕЛЬТА-С» ЛТД №16/10 від 15.10.2014р. (вх. ДПІ 15.10.2014р.), проект виробництва робіт потрібен для допуску до виконання робіт на виробничих обєктах Луганської ТЕС ДТЕК «Східенерго».

Вищевказаним договором виконання робіт від 01.11.13р. №1, укладеним між ФІРМОЮ «ДЕЛЬТА-С» (замовник) та ТОВ «УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «МОДУС» (виконавець), а саме, на сторінці 5 договору, обумовлено надання замовником виконавцю необхідної документації по виконанню проекту. Фірмою «Дельта-С» ЛТД до перевірки не надано жодних завдань по виконанню робіт виконавцю, та необхідної документації, яка брала участь у виробництві вказаного проекту.

Разом з цим, договором обумовлено, що проект виробництва передається замовнику у вигляді звіту, який ані до перевірки, ані до суду не надано.

Відсутні і документи, що засвідчують здійснення позивачем контролю та нагляду за ходом та якістю роботи виконавця, дане зобовязання прямо визначено договором.

Також, до перевірки не надано пояснень та їх документальних підтверджень щодо використання проекту виробництва робіт, доцільність (або чим обумовлене його створення) та економічний ефект отриманий за результатами отримання проекту. Крім того, не можливо встановити згідно якого договору та яким саме чином використано створений проект на виробничих обєктах Луганської ТЕС ДТЕК «Східенерго».

Викладені обставини свідчать про неможливість позивачем реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку передбаченому приписами діючого законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі за текстом-Правила перевезення), товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.

Пунктом 11.6. Правил перевезення визначено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. З огляду на вказану обставину, в будь-якому разі один примірник товарно-транспортної накладної має бути у позивача.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі за текстом Закон) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України, У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, суд дійшов до висновку що податковим органом були правомірно прийняті податкові повідомлення рішення від 14.10.2014р. № НОМЕР_1; від 03.11.2014р. № НОМЕР_2 та від 05.01.2015р. № НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, метою адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Також, згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Суд вважає, що оскаржувані рішення відповідача відповідають даним критеріям оскільки прийняті та вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фірми «Дельта-С» ЛТД до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 липня 2015 року.

Суддя Тітов О.М.