Справа № 2-А-02-1085
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-А-02-1085

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Чаєвська Олена Олександрів.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів у м.Миколаїв Миколаївської області, за участю третьої особи Миколаївської міської ради про визнання правомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління земельних ресурсів у м.Миколаїв Миколаївської області, за участю третьої особи Миколаївської міської ради про визнання правомірним рішення Миколаївської міської ради (далі ММР) №23/44 від 25 квітня 2008 року щодо надання йому у власність земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: вул.Ольхова, 1-Б, м.Миколаїв (далі ОСОБА_4) та зобов'язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту, видати бланк державного акту на власність та погодити його.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2008 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав рішення ММР за №23/44 від 25 квітня 2008 року щодо надання у власність позивачу земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку за Адресою правомірним та зобов'язав відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на власність та видати бланк державного акту на власність і погодити його.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вставлено, що 25 квітня 2008 року ММР прийнято рішення №23/44, яким затверджено проект землеустрою щодо будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за Адресою та надано позивачу у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

З метою отримання державного акту про право власності на земельну ділянку позивач звернувся до відповідача, проте, листом останнього від 29 липня 2008 року позивачу було відмовлено, що і стало підставою для звернення ОСОБА_3 з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог ОСОБА_3.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Зазначені положення ч.4 ст.105 КАС України узгоджуються з нормами ч.2 ст.162 КАС України, якими встановлено повноваження суду при вирішенні адміністративного позову по суті. За змістом наведених норм процесуального закону, обов'язковою умовою для задоволення вимог позивача є наявність факту порушення відповідачем - суб'єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Таким чином, враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання правомірним рішення ММР №23/44 від 25 квітня 2008 року не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення органу місцевого самоврядування не порушує прав, свобод та інтересів позивача.

Щодо вимог позивача про зобов'язання управління земресурсів м.Миколаїв затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту, видати бланк державного акту на власність та погодити його, колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.1, 2 ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які приймаються рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Як вбачається з рішення ММР від 25 квітня 2008 року №23/44, позивачу була надана земельна ділянка 1000 кв.м за рахунок земель ДП "Миколаївське лісове господарство", з віднесенням її до земель житлової забудови - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за Адресою.

Листом від 29 липня 2008 року за №1834/7516/2000 відповідач відмовив позивачу у складанні державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, посилаючись на ст.17 ЗК України, а також розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р.

Статтею 13 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; реалізація державної політики у галузі використання та охорони земель; розроблення і забезпечення виконання загальнодержавних програм використання та охорони земель; організація ведення державного контролю за використанням і охороною земель та здійснення землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст.117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є загальнообов'язковими до виконання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р зобов'язано Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгосп та Держкомзем, до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері, зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, а також відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства.

Отже, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель лісового призначення (землі ДП "Миколаївське лісове господарство"), колегія суддів приходить до висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2008 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів у м.Миколаїв Миколаївської області, за участю третьої особи Миколаївської міської ради про визнання правомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_5 ОСОБА_1