Справа № 812/54/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/54/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Лиманюка М.А.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2015 на адресу позивача надійшла постанова управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 26.01.2015 про накладення на позивача штрафу в розмірі 680,00 грн., яку 11.02.2015 оскаржено до Харківського окружного адміністративного суду.

17.03.2015 на адресу позивача надійшла постанова від 17.03.2015 про накладення повторно на позивача штрафу у подвійному розмірі - 1360,00 грн. Постанову від 17.03.2015 про накладення штрафу в подвійному розмірі вважає необґрунтованою, протиправною та такою що оформлена не належним чином (не завірена печаткою, резолютивна частина постанови необґрунтована та не підтверджена доказами, відсутній код ЄДРПОУ боржника) та винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Тому позивач просить визнати постанову від 17.03.2015 ВП № 17247352 незаконною та скасувати її.

В судове засідання представник позивач не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника управління (а.с. 157-158).

Відповідач позов не визнав надав заперечення, в яких зазначив, що 11.12.2014 державним виконавцем відповідно до статей 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки не виконання рішення суду.

На адресу відповідача надійшла відповідь від боржника з якої встановлено, що рішення суду не виконано.

26.01.2015 державним виконавцем відповідно до статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680 грн. 10.02.2015 державним виконавцем повторно відповідно до статей 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки не виконання рішення суду.

На адресу відповідача надійшла відповідь від боржника з якої встановлено, що рішення суду не виконано. 17.03.2015 державним виконавцем відповідно до статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1360,00 грн.

Постанова про накладення штрафу та супровідний лист до постанови не відносяться до документів, які скріплюються гербовою печаткою у відповідності до пункту 5.26 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.22012 № 512/5.

Також відповідач зазначив, що постанова про відновлення виконавчого провадження та про накладення штрафу складались з допомогою програмних засобів Єдиного реєстру. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 156).

З урахуванням вимог статті 128 КАС України приймаючи до уваги заяви учасників, суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів, які містять достатньо даних про права та обовязки сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Відповідач зареєстрований в як юридична особа, діє на підставі Закону України «Про виконавче провадження», інших нормативних актів України, положення про відділ.

Статтею 1 Закону України 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (надалі - Закон України № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом частини 1 статті 181 КАС України учасник виконавчого провадження має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином, зазначена справа відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки позивач як учасник виконавчого провадження вважає, що дією з винесення постанови про накладення штрафу порушено його права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови від 18.05.2009 у справі № 2а-2117/09 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Старобільського району Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні обчислення державної та додаткової пенсії виходячи з базового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», призначення та виплати з квітня 2009 року державної пенсії у розмірі 3984 гривні та додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 373,50 грн., яка набрала законної сили 24.11.2009, Старобільським районним судом Луганської області 03.02.2010 видано виконавчий лист № 2а-2117/09 (а.с. 5-8).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина 1 статті 6 Закону України № 606-XIV).

Згідно частини 1, абзацу 2 частини 2 статті 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1, пункту 7 частини 2 статті 17 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

На виконання статей 3, 18, 24 Закону України № 606-XIV державним виконавцем постановою від 09.02.2010 ВП № 17247352 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2117/09, виданого 03.02.2010 Старобільським районним судом Луганської області, яке було закінчене постановою від 19.03.2010 ВП № 17247352 (а.с. 62, 64-65).

Частиною 1 статті 51 Закону України № 606-XIV визначено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

На виконання вимог частини 1 статті 51 Закону України № 606-XIV, у звязку зі скасуванням постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 у справі № 812/2835/14 постанови управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 19 березня 2010 року ВП № 17247352 про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем постановою від 30.10.2014 ВП № 17247352 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-2117/09, виданого 03.02.2010 Старобільським районним судом Луганської області та надіслано позивачу вимогу від 30.10.2014 № 22 про надання інформації щодо повного та фактичного виконання рішення суду (а.с. 61).

Позивач листом від 31.10.2014 № 8055/02 повідомив відповідача про те, що виплата пенсії проводилась по 31.10.2011, подальші виплати передбачають фінансування з Державного бюджету, яке не передбачене на 2011-2014 року, та повідомлено, що виплати буде поновлено після надходження відповідного фінансування (а.с. 17).

Статтею 89 Закону України № 606-XIV, визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Державним виконавцем на виконання приписів статті 89 винесено постанову від 26.01.2015 ВП № 17247352, якою накладено на боржника штраф у розмірі 680,00 грн. на підставі статей 11, 89 Закону про виконавче провадження за не виконання рішення суду без поважних причин у самостійний строк (а.с. 52).

Частиною 2 статті 82 Закону України № 606-XIV передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Тому не погоджуючись з винесеною постановою від 26.01.2015 ВП № 17247352, Позивач розпочав процедуру її судового оскарження і звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконною та скасування зазначеної постанови.

10.02.2015 Позивачу повторно надіслано вимогу щодо надання інформації про виконання рішення суду, на яку управлінням Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області повідомлено про неможливість подальшого виконання постанови суду у звязку із змінами в законодавстві та відсутністю фінансування з Державного бюджету України (а.с. 46-48, 49-50).

17.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 1360,00 грн. (а.с. 45), тобто за повторне не виконання рішення без поважних причин.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 у справі № 820/1599/15 в задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови відмовлено в повному обсязі (а.с. 89-94).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 у справі № 820/1599/15, яка набрала законної сили, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року скасовано з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області (а.с. 149-151).

Визнано незаконною і скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 від 26 січня 2015 року про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. на управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області.

З аналізу норм статті 89 Закону України № 606-XIV вбачається, що підставою накладення на боржника штрафу за не виконання рішення є повторність вчиненого порушення, що має бути підтверджена наявністю чинної постанови про накладення першого штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, з 17.02.2015 по 10.06.2015 тривала процедура судового оскарження Позивачем постанови державного виконавця від 26.01.2015 ВП №17247352, тобто постанова від 26.01.2015 про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. була не чинною, виконанню не підлягала, та не могла слугувати законною підставою для винесення постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу на позивача в розмірі 1360,00грн. за повторне не виконання рішення.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок про незаконність постанови від 17.03.2015 ВП № 17247352.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 у справі № 820/1599/15, яка набрала законної сили, визнано незаконною і скасовано постанову 26.01.2015 ВП № 17247352 про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. на управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області.

Таким чином, зазначеним судовим рішенням спростовується наявність порушення з боку позивача за невиконання рішення з неповажним причин у розумінні статті 89 Закону України № 606-XIV, та відповідно спростовує і ознаку його повторності.

Тому суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 17.03.2015 ВП № 17247352 про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Твердження позивача, щодо неналежного оформлення постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, не є підставою для її скасування, оскільки є формальними, та з урахуванням обставин справи не впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 22 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 6, 7, 9, 17, 86, 94, 158, 160-163, 167, 181, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови від 17.03.2015 про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 17.03.2015 ВП № 17247352 про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Повний текст постанови складено та підписано 27 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3