Справа № 754/7220/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/7220/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Журавська О.В. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Степанюка А. Г., Шурка О.І.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року , -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явились учасники процесу.

Представники апелянта просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не повідомив пенсійний орган про його працевлаштування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 21.07.1992 року по 01.05.2014 року позивач перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва.

З 01.05.2014 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугою років працівниками льотного складу, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під час взяття на облік ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва виникло питання щодо працевлаштування з 28.11.2006 року по грудень 2008 року на льотних посадах, оскільки у даних персоніфікованого обліку вбачається факт роботи за спеціальним стажем.

Тому, Управлінням було зроблено запити про уточнення характеру роботи за вищезазначений період у Авіакомпанії «Хоре» та TOB «Українсько-середземноморські авіалінії».

Записом № 25 у трудовій книжці зазначено, що « 18.12.2000 року призначений на посаду командира-інструктора ПС іноземного виробництва та 13.03.2008 року звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію».

У довідці № 203 від 29.04.2014 року, виданій TOB «Авіакомпанія «Хоре» ОСОБА_2 працював у даній організації з 11.04.2000 року на посаді заступника льотного директора з організації льотної роботи, з 28.11.2006 року переведений на посаду командира - інструктора повітряного судна ДС 9, з 13 березня 2008 року звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно довідки № 1.6.38 від 29.04.2014 року, ОСОБА_2 працював у TOB «Українсько - середземноморські авіалінії» у період з 05.05.2006 року по 27.02.2009 року на посаді пілота інструктора повітряного судна ДС-9-80 льотного комплексу за сумісництвом.

З огляду на зазначені документи, відповідач зробив висновки про те, що позивач працював саме на тих посадах, які передбачені переліком посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В лютому 2015 року листом № 3706/06-1 відповідач повідомив ОСОБА_2, що у зв'язку з працевлаштуванням в Авіакомпанію «Хоре» на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років, з 11.04.2000 року, а також у TOB «Українські середземноморські авіалінії» з 05.05.2006 року виникла переплата пенсії у сумі 118 161 грн. 08 коп., яка у подальшому буде утримана по 20% від розміру пенсії до повного погашення.

Позивач, не погоджуючись з діями Управління, звернувся зі скаргою до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві у порядку.

21.04.2015 року Листом № 8251/10/К-675 комісія при головному управлінні пенсійного фонду України у м. Києві з питань розгляду скарг на рішення управлінь пенсійного фонду України у районах м. Києва відмовила у задоволенні скарги позивача, посилаючись на несвоєчасне повідомлення Управління про працевлаштування останнього на посади, які дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи, що відповідач протиправно утримує 20% від розміру пенсії позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу здійснюється відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».

Даною постановою затверджений перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років:

1) Члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів;

2) Льотно-інструкторський склад;

3) Командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об'єднань, підприємтсв, установ, організації та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального аппарата;

4) Парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», затвердженого Спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України № 224/30 від 30.04.2002 року та п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Стаття 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Цією ж нормою встановлюється порядок та розміри зазначених стягнень.

Крім того, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій містить додаток № 6 «пам'ятка пенсіонера», з яким позивач також мав можливість ознайомитись, так як даний Порядок є загальнодоступним для ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Позивач ОСОБА_2 своєчасно не повідомив Управління пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва про своє працевлаштування на посади, які дають право на призначення пенсії за вислугу років.

У зв'язку з чим, у позивача ОСОБА_2 виникла переплата за період з 11.04.2000 року по 31.01.2015 року у розмірі 118 161, 08 грн.

Доказів, які б спростували зазначений факт позивачем не надано, а ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А.Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.