Справа № 806/1575/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"21" липня 2015 р. Справа № 806/1575/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю позивача ОСОБА_3 та представника

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (далі Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА) про зобовязання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що його батько - ОСОБА_5, який був інвалідом війни та мав першу групу інвалідності, у порядку першочергового забезпечення отримав безоплатно автомобіль марки ЗАЗ-110308-44 «Славута», 2010 року випуску. Вказав, що шестимісячний строк викупу автомобіля після смерті батька пропущений ним із поважних причин, оскільки він займався оформленням спадщини. Окрім того, після смерті ОСОБА_5, позивач неодноразово звертався до відповідача з питання щодо викупу автомобіля та з пропозицією взаєморозрахунків, оскільки відповідач за життя заборгував його батьку значну суму коштів. Лише листом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА від 17 березня 2015 року №1243/02 йому було повідомлено про можливість викупу автомобіля та про його вартість у порядку, встановленому пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями. Просить продовжити ОСОБА_3 шестимісячний строк, встановлений пунктом 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, для сплати податків і зборів за автомобіль ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, безоплатно отриманий ОСОБА_5, який помер 15 січня 2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що 26 листопада 2010 року начальник головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, видав наказ №118 про видачу автомобіля марки ЗАЗ-110308-44 «Славута», 2010 року випуску, номер двигуна 307100В0783165, ідентифікаційний номер кузова Y6D110308В0139771, безоплатно, у порядку першочергового забезпечення, ОСОБА_5, інваліду війни І групи.

Вказаний автомобіль був зареєстрований 16 грудня 2010 року Бердичівським МРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, з видачею на імя ОСОБА_5 свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 САЕ №217060 з наданням права керування автомобілем сину - ОСОБА_3

15 січня 2014 року ОСОБА_5 помер.

Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА листом від 11 лютого 2014 року вихідний №661/02 повідомив членів сімї покійного про умови перереєстрації чи повернення автомобіля (а.с.9).

14 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з листом про надання розрахунків з врахуванням ринку, прикладів та ціни викупу цього автомобіля (а.с.28-29).

23 липня 2014 року листом Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА №3175/02 ОСОБА_3 надав відповідь на його звернення із повідомленням вартості автомобіля та порядку його переоформлення і викупу також надіслав довідку-рахунок про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля (а.с.30-32).

7 серпня 2014 року та 6 січня 2015 року ОСОБА_3 звертався до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА щодо питання оплати за отриманий, його батьком автомобіль, шляхом проведення заліку за рахунок недоплачених та проіндексованих коштів по виплаті разової допомоги, за рахунок заборгованості держави за ощадними книжками та готівкової доплати (а.с.34-35, 38).

17 березня 2015 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА своїм листом №1243/02 у якому повторно повідомив ОСОБА_3 про порядок викупу автомобіля ЗАЗ-110308-44, 2010 року виготовлення, та зазначив, що відповідно до чинного законодавства Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА не має законних підстав для здійснення взаємозаліку для викупу вказаного автомобіля (а.с. 13).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачу надавалась можливість викупити автомобіль, однак останній такою можливістю не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 6 жовтня 2005 року №2961-IV «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (далі Закон України №2961-IV) держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Частиною 9 статті 26 Закону України №2961-IV передбачено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (далі Порядок №999 у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Абзацом шостим пункту 16 Порядку №999 встановлено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Абзацом сьомим пункту 16 Порядку №999 визначено, що розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу роз'яснювалося право на викуп автомобіля та надавалась довідка про його вартість. Згідно довідкою-рахунком Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА розрахункова сума для викупу автомобіля марки ЗАЗ-110308-44 «Славута», 2010 року випуску складає 26837 грн 46 коп., однак ОСОБА_3 не вчинялися дії, направлені на сплату податків та зборів або повернення автомобіля у повній комплектності.

Колгія суддів зазначає, що Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 не передбачено можливості продовження встановленого шестимісячного строку з дня смерті інваліда для для сплати до бюджету розрахункової суми.

Адміністративний суд з урахуванням приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України ( повноваження суду при вирішенні справи) та виходячи з принципу законності не наділений повноваженнями щодо продовження шестимісячного строку для сплати до бюджету розрахункової суми.

Колегія суддів також зазначає, що сплата до бюджету податків і зборів на протязі шести місяців після смерті інваліда стосується автомобілів для інвалідів отриманих як гуманітарна допомога. ОСОБА_5 був безоплатно забезпечений автомобілем за рахунок бюджетних коштів.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" липня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Г.Горбатова,26,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу/відповідачам: Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації вул.Черняховського,105,м.Житомир,10005

4-третій особі: - ,