Справа № 2а-1458/10/0770
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2010-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2010 рокум. Ужгород№ 2а-1458/10/0770

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Іванчулинець Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання і примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою просить: примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України; на підставі ч. 5, 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з метою підготовки документів для його видворення за межі України у примусовому порядку, затримати громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін до шести місяців, з розміщенням в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Міністерства внутрішніх справ України.

Позовною заявою просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, посилаючись на наступне: 07 квітня 2010 року відповідача, в ході прикордонної представницької зустрічі , Прикордонною поліцією Словаччини було передано на територію України, за незаконне перетинання державного кордону з України у Словаччину в складі групи осіб 06 квітня 2010 року. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України » № 1777 від 4 листопада 1991 року.

Позивач зазначає, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, використовуючи при цьому міжнародні злочинні угрупування. Знаючи, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно йде на вчинення правопорушень та злочинів. Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусове видворення за межі України іноземця або особи без громадянства може здійснюватись тільки на підставі постанови адміністративного суду, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду з України в добровільному порядку. Під час опитування відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити до країн західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має. У відповідності до вимог п.5 ст.2 Закону України "Про Державну прикордонну службу країни" однією з основних функцій прикордонної служби України -є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів. Враховуючи вищенаведене, Чопський прикордонний загін вважає, що є всі вагомі підстави вважати, що відповідач буде ухилятись добровільно покинути територію України, що свідчить про порушення чинного законодавства України.

23 квітня 2010 року позивачем подано до суду клопотання сторін по справі, яким: позивач просить адміністративну справу розглянути без його участі, в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а,згідно клопотання громадянина ОСОБА_2 Паєм, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач просить адміністративну справу розглянути без його участі, в порядку письмового провадження, та визнано позовні вимоги (а.с. 10, 11).

Враховуючи вищенаведене та згідно ч.З ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

07 квітня 2010 року відповідача, в ході прикордонної представницької зустрічі, Прикордонною поліцією Словаччини було передано на територію України, за незаконне перетинання державного кордону з України у Словаччину в складі групи осіб 06 квітня 2010 року. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України » № 1777 від 4 листопада 1991 року (а.с. 5).

Дані обставини підтверджені протоколом про адміністративне затримання від 07 квітня 2010 року (а.с. 5) та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 07 квітня 2010 року (а.с. 6).

Відповідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду. Відсутність у відповідача документів необхідних для добровільного виїзду, що підтверджується протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 07 квітня 2010 року (а.с. 6), відсутність на території України родичів, а також спроба незаконного перетинання державного корону України - все наведене суд розцінює як можливість відповідача в подальшому ухилитися від виїзду з України в добровільному порядку.

Згідно вимог ч.5 ст.32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусове видворення за межі України іноземця або особи без громадянства може здійснюватись тільки на підставі постанови адміністративного суду, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Частиною 6 ст.32 вказаного Закону встановлено, що - іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (в порушення заборони щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом), розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

За наведених обставин, позовні вимоги, про затримання та примусове видворення громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки протиправна поведінка відповідача суперечить інтересам забезпечення безпеки України, з метою захисту прав, інтересів громадян України та з метою недопущення уникнення останнім примусового видворення, суд приходить до переконання, що у відповідності до п. З ч.2 ст.256 КАС України слід допустити негайне виконання постанови.

Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 122, 160, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону полковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання і примусове видворення, - задовольнити повністю.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Затримати громадянина ОСОБА_2 Наем, ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 6 місяців, для підготовки документів на примусове видворення, з дня його затримання - до 07 жовтня 2010 року.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України, а саме шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в 10 денний строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СуддяОСОБА_3