Справа № 2а-1670/4912/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/9991/79666/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року

у справі № 2а-1670/4912/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Салекс Абсолют»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Салекс Абсолют» (далі - ТОВ «Салекс Абсолют»; позивач) до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (далі - Кременчуцька ОДПІ Полтавської області ДПС; відповідач) задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № /86 від 06 липня 2012 року, № /917 від 06 липня 2012 року, № /918 від 06 липня 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Салекс Абсолют» витрати із сплати судового збору в розмірі 2 146,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Кременчуцька ОДПІ Полтавської області ДПС, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Салекс Абсолют» з питань взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Харківцукорзбут» за липень 2011 року - вересень 2011 року в зв'язку з наданням неповного пояснення та документального підтвердження ТОВ «Салекс Абсолют» на запит Кременчуцької ОДПІ Полтавської області ДПС № 8017/10/23-112 від 29 лютого 2012 року, за результатами якої складено акт № 1855/22-309/36345921 від 20 червня 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № /917 від 06 липня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 306 223,00 грн. (306 223,00 грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № /918 від 06 липня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 10 265,00 грн. (8 212,00 грн. - основний платіж, 2 053,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції); № /86 від 06 липня 2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 112 991,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, статей 138, 198, 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні товару (цукру-піску) в ТОВ «АПК Харківцукорзбут» за нікчемним правочином (договором поставки № 2102А1 від 21 лютого 2011 року), а також безпідставним невключенням вартості отриманого товару до складу валового доходу як такого, що отриманий безоплатно від невстановленої особи.

Зазначений висновок податковим органом зроблено з урахуванням акту перевірки постачальника позивача, в якому викладено думку про те, що укладені ним з контрагентами правочини порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем цукру-піску в ТОВ «АПК Харківцукорзбут» підтверджується належним чином оформленими рахунками, накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками, платіжними дорученнями, сертифікатами відповідності, висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Придбаний у контрагента цукор-пісок оприбутковано товариством у законодавчо визначеному порядку та в повному обсязі використано у виробництві кондитерських виробів.

Враховуючи викладене, а також з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника податків, слід визнати правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу про неправомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими із ТОВ «АПК Харківцукорзбут» господарськими операціями та необхідність збільшення ним валового доходу на підставі підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.