Справа № 357/2948/15-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/2948/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко А.М. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П, Ключковича В.Ю.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення їй нарахування та виплати з 01.01.2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51, 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною; зобов'язати відповідача провести їй з 01.01.2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст.39,51,52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні перерахунку доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39,51,52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної в Законі про державний бюджет України на відповідний календарний рік, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її в розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період; щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, смерть якого пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно з урахуванням сум раніше проведених виплат.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені заявлених позивних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 проживає у місті Біла Церква, Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991р. №106 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

З наявних в справі доказів вбачається, що позивачка має статус громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986р., категорії 4, що підтверджується наявною в справі копією відповідного посвідчення (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. А згідно ч.1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із ст. 51 цього ж Закону, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4 призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Крім того, відповідно до чинної на час правовідносин ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до членів сім`ї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на утриманні в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

У 2014 році до 02.08.2014 року додаткове правове регулювання відносин, пов'язаних із нарахуванням та виплатою додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю та щомісячної компенсації у разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на утриманні, не здійснювалося.

Проте відповідач всупереч ст.ст. 39, 51, 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснював такі виплати позивачу у меншому розмірі, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210 та «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381, що є протиправним з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами.

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03.08.2014 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено, зокрема, пунктом 67, згідно якого, зокрема ст.ст. 39, 51, 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначив, що відповідно до конституційних повноважень Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні виключно законами України закріплює права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (пункти 1, 6 частини першої статті 92, частина друга статті 95 Конституції України).

Оскільки Кабінету Міністрів України з 03.08.2014 року були надані спеціальні повноваження щодо встановлення розміру деяких категорій соціальних виплат, колегія суддів приходить до висновку, що із вказаної дати відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю та щомісячної компенсації у разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на утриманні, у розмірах, визначених ст.ст. 39,51,52 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, з 03.08.2014 року при нарахуванні належних позивачу вищевказаних виплат застосуванню підлягають саме постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381 та постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки з даним позовом позивачка звернулася 31 грудня 2014 року та просить в своїх вимогах зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на утриманні, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2014 року, наслідком чого стало постановлення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвали від 11 березня 2015 року про залишення позову в цій частині без розгляду, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог даного позову за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Ключкович В.Ю.

Борисюк Л.П.