Справа № 824/2522/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2522/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Служби безпеки України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про скасування дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції щодо всіх наказів, окрім наказу № 92-ОС від 28 липня 2014 року, та прийняти нову постанову, якою у задоволення позову, в оскаржуваній частині, відмовити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач, будучи повідомлений вчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем оскаржено застосовані до нього дисциплінарні стягнення та наказ про призначення службової перевірки, зокрема :

- рапорт начальника БКОЗ від 27 травня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- наказ № 169 від 18 червня 2014 року про проведення службового розслідування;

- наказ № 84-ОС від 11 липня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;

- наказ № 89-ОС від 23 липня 2014 року про оголошення суворої догани;

- наказ № 92-ОС від 28 липня 2014 року про оголошення суворої догани.

Суд І інстанції адміністративний позов задовольнив повністю. Задовольняючи адміністративний позов, суд виходив з того, що відповідач діяв всупереч положенням, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суду частково погоджується з висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

24 березня 1999 року Верховною ОСОБА_4 України прийнято Закон № 551-XIV, яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (надалі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (п. 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно з п. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Пунктом 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За змістом п.68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення (п. 87 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, з 24 по 30 квітня 2014 року інспекцією Управління СБУ проведено перевірку діяльності 1 сектору ВБКОЗ відповідача. Після чого, до 19 травня 2014 року (в установлений наказом СБУ № 872/дск від 30 грудня 2009 року 10-ти денний термін) складено довідку №75/3/33т від 15 травня 2014 року та 19 травня 2014 року здійснено доповідь керівнику, який призначив службову перевірку.

Після ознайомлення 19 травня 2014 року з довідкою №75/3/33т від 15 травня 2014 року, безпосередній начальник підполковника ОСОБА_5 - полковник ОСОБА_6 27 травня 2014 року, наклав на нього дисциплінарне стягнення - догану.

Таким чином, полковник ОСОБА_6 прийняв рішення в установлений п. 87 Дисциплінарного статуту 10-ти денний термін.

Суд І інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності потрібно обраховувати з 30 квітня 2014 року - з останнього дня перевірки, протягом якого проводилась підсумкова нарада.

Так, документом, який є офіційним носієм інформації є саме доповідна записка (довідка), складена за наслідками перевірки і в якій відображені результати перевірки, всі виявлені перевіркою порушення, та з якої можна встановити винних осіб та ступінь їх вини.

Як свідчать матеріали справи, на нараді доповідна записка (довідка) не оголошувалась, а обговорювались основні недоліки в роботі 1 сектору ВБКОЗ Управління.

Таким чином, заступнику начальника Управління - начальнику ВБКОЗ, як командиру, стало відомо про встановлення конкретних фактів порушень ОСОБА_5 внутрішньовідомчих нормативних актів, а також невиконання ним затверджених начальником Управління функціональних обов'язків після подання йому 19 травня 2014 року доповідної записки від 15 травня 2014 року.

27 травня 2014 року, тобто в 10-ти денний термін, після надходження до нього доповідної записки, згідно вимог статті 87 Дисциплінарного статуту на ОСОБА_7 накладено дисциплінарне стягнення догану (пункт "б" статті 68 Дисциплінарного статуту).

Обрання дисциплінарного стягнення відноситься виключно до повноважень керівника, який його застосовує з урахуванням всіх обставин, що можуть вплинути на ступень вини. Перевищення керівником повноважень при оголошенні позивачу догани судом не встановлено, а позивачем не доведено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не оскаржує підстави притягнення до відповідальності, а вказує лише на порушення строків притягнення до відповідальності та суворість застосованого дисциплінарного стягнення.

У той же час, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції щодо протиправності застосованого до позивача дисциплінарного стягнення - догани, що підтверджується рапортом заступника начальника УСБ України в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 10 липня 2014 року.

Надані у справу докази свідчать про те, що 28 червня 2014 року підполковник ОСОБА_3 з метою фіксування факту цілісності печаток на сховищі та мішку, в якому зберігалися документальні матеріали, та передавалися заступнику начальника відділу БКОЗ підполковнику ОСОБА_8 в присутності начальника 4 сектору ВБКОЗ УСБУ підполковника ОСОБА_9, співробітника представництва внутрішньої безпеки УВБ СБ України підполковника ОСОБА_10, головного інспектора інспекції підполковника ОСОБА_11 здійснив відеозйомку у кабінеті № 317 адміністративного приміщення УСБУ.

З цією метою підполковник ОСОБА_3 відкрито заніс в приміщення УСБУ відеокамеру марки «Самсунг», усно повідомивши про її наявність представників підрозділу охорони, представника внутрішньої безпеки та членів комісії.

Позивач пояснив, що враховуючи те, що 28 червня є вихідним та святковим днем, він був позбавлений можливості отримати письмовий дозвіл начальника підрозділу охорони та погодити його з управлінням внутрішньої безпеки.

Відразу позивач в присутності членів комісії в кабінеті заступника начальника управління ОСОБА_4 повідомив останньому про здійснення ним відеозйомки передачі документів ОСОБА_8 відеокамерою марки «Самсунг» .

В цей же день (28 червня 2014 року), ОСОБА_3 добровільно надав відеокамеру марки «Самсунг» та цифровий носій інформації безпосередньо майору ОСОБА_4, що підтверджується актом вилучення від 28 червня 2014 року, який є в матеріалах справи.

Заступник начальника УСБУ майор ОСОБА_4 є начальником підполковника ОСОБА_3

Про порушення позивачем п. 3.12 Інструкції з охорони режиму в адміністративних будинках і на об'єктах Служби безпеки України, затвердженої наказом Голови СБУ № 545/ДСК від 06 грудня 2012 року, а саме внесення без дозволу до режимних приміщень УСБУ та здійснення ОСОБА_3 відеозйомки ОСОБА_4 стало відомо 28 червня 2014 року.

Тобто, притягнути ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності заступник начальника УСБУ ОСОБА_4 міг не пізніше 08 липня 2014 року.

Між тим, заступник начальника УСБУ ОСОБА_4 застосував до підполковника ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді догани 10 липня 2014р. Тобто, пізніше 10 діб від дня, коли він дізнався про вчинення ОСОБА_3 відео зйомки.

Доводи апелянта про те, що строк притягнення позивача до відповідальності потрібно обраховувати від дня отримання результатів дослідження спеціалістами відзнятого матеріалу судом до уваги не беруться, оскільки позивача притягнута до відповідальності не за дії пов'язані із відеозйомкою, а за факт внесення без відповідного дозволу відеокамери в режимне приміщення УСБУ.

За наведених обставин підстави для скасування рішення суду І інстанції, в цій частині, відсутні.

11 липня 2014 року т.в.о. начальника УСБУ прийнято наказ №84/ос, яким оголошено позивачу сувору догану за порушення порядку виїзду співробітників СБУ у приватних справах за межі області без дозволу керівництва.

З 13 червня 2014 року підполковник ОСОБА_3 виведений у розпорядження начальника відповідача. Тобто з 13 червня 2014 року, прямими начальниками підполковника ОСОБА_3 були т.в.о. начальника управління ОСОБА_12, заступники голови СБУ, Голова СБУ.

Починаючи з 13 червня 2014 року по 24 березня 2014 року, підполковник ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в обласному кардіологічному диспансері.

11 червня 2014 року позивач направив рапорт з проханням дати дозвіл на виїзд в м. Київ з 9-00 години до 24-00 годин 16 червня 2014 року на імя заступника СБ України полковника ОСОБА_13

12 червня 2014 року заступник СБ України полковник ОСОБА_13 наклав резолюцію на цей рапорт, якою дозволив ОСОБА_3 здійснити поїздку в м. Київ.

Станом на 11 та 12 червня 2014 року прямими начальниками позивача були керівник та заступники керівника управління СБУ у Чернівецькій області.

Відповідно до п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі - Статуту внутрішньої служби), із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Судом встановлено, що аналогічне положення міститься в наказі Голови СБ України №133 від 26 лютого 2010 року «Про порядок виїзду співробітників військовослужбовців СБ України у приватних справах за межі населеного пункту, на території якого дислоковано підрозділ, орган чи заклад СБУ».

Доказів на підтвердження звернення (усного/письмового із відповідним рапортом) до керівника або заступників керівника управління СБУ у Чернівецькій області позивач не надав.

При цьому суд звертає увагу на те, що у позові вказано на те, що безпосередній керівник надав усний дозвіл на виїзд до м. Києва. В подальшому позивач змінив пояснення вказавши, що такий виїзд здійснено на підставі дозволу заступника СБУ. Одночасно позивач не надав доказів на підтвердження звернення за отриманням такого дозволу до керівника УСБУ.

Враховуючи вказане, позивачем порушено вимоги п. 4 Дисциплінарного статуту та п. 14 Статуту внутрішньої служби, а тому рішення про притягнення його до відповідальності є правомірним і підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 11 липня 2014 року №84-ОС відсутні.

23 липня 2014 року наказом т.в.о. начальника ОСОБА_12 № 89-ОС підполковнику ОСОБА_3 оголошена сувора догана за вилученням без рішення суду та тривале зберігання оригіналів документів з державної установи.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_14, будучи підлеглим ОСОБА_3, за його усною вказівкою вжив заходів щодо вилучення оригіналів документів Державної екологічної інспекції в Чернівецькій області. Вилучені документи одразу були передані ОСОБА_5 З 15 квітня по 25 травня 2014 року ОСОБА_5 перебував на службі та був керівником 1 сектору БКОЗ Управління, однак ніяких заходів по вивченню, копіюванню або поверненню документів не здійснив і не доручав їх проведення своїм підлеглим.

Однією з підстав для притягнення відповідача до перевірки було подання прокуратури Чернівецької області про усунення виявлених порушень закону, причин та умов, що їм сприяли від 11 липня 2014 року (а.с. 113). При цьому, у поданні зазначено, що внаслідок вилучення оригіналів документів було призупинено діяльність Державної екологічної інспекції в частині вжиття заходів, спрямованих на притягнення до відповідальності правопорушників та відшкодуванню завданих державі збитків.

Посилання позивача на ст. 25 Закону України «Про службу безпеки України», як на підставу отримання оригіналів документів суд відхиляє, оскільки таке право не є підставою утримувати без обмеження часом оригінали документів, які є власністю державної установи.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.

Суд погоджується з позицією відповідача, що порядок отримання оригіналів документів у разі виявлення кримінальних або адміністративних правопорушень врегульовано КПК України та КУпАП.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 89-ОС від 23 липня 2014 року про притягнення позивача до відповідальності.

Надаючи правову оцінку наказу про проведення службового розслідування, суд враховував наступне.

Згідно пунктів 83-85 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Служби безпеки України (далі - СБУ), оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Службі безпеки України, затверджена наказом Служби безпеки України від 16 липня 2008 року № 547 (далі-Інструкція).

Підпунктом 1.2. пункту 1 Інструкції визначено, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції, з метою уточнення причин, встановлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

Відповідно до п.2 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування можуть бути факти:

- невиконання або неналежного виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СБУ завдань або створило загрозу здоров'ю чи життю людей, призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків, порушень громадського порядку, прав та законних інтересів осіб, заподіяння шкоди державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

- недотримання положень чинного законодавства, що призвело до створення передумов або розголошення державної таємниці, втрати її матеріальних носіїв та інших правопорушень у сфері охорони державної таємниці;

- порушення вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок поводження з конфіденційною інформацією, яка є власністю держави, та іншою інформацією з обмеженим доступом, захист якої гарантується Конституцією України, розголошення або втрата їх матеріальних носіїв;

- порушення порядку застосування вогнепальної зброї, спеціальних засобів чи заходів фізичного впливу;

- порушення правил несення вартової чи чергової служби, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків;

- дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої за участю осіб, які керували транспортними засобами СБУ або власними під час виконання службових обов'язків;

- надзвичайних подій, пожеж на об'єктах СБУ.

Службове розслідування може також проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб.

Забороняється призначення службових розслідувань за відсутності підстав, визначених цією Інструкцією.

18 червня 2014 року т.в.о. начальника ОСОБА_12 видано наказ №169 про проведення службового розслідування щодо встановлення ступеня вини підполковника ОСОБА_3

Підставою для проведення службового розслідування послугували рапорт заступника начальника Управління - начальника відділу БКОЗ УСБУ в Чернівецькій області ОСОБА_6 В даному рапорті ОСОБА_6 зазначено, що до Управління надійшли документальні матеріали, підписані начальником Чернівецького прикордонного загону полковником ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_3, перебуваючи 14 червня 2014 року в прикордонній смузі, вчинив непокору при затриманні його військовослужбовцями.

Таким чином, з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини позивача були всі підстави для видання наказу № 169 від 18 червня 2014 року.

При цьому, суд не бере до уваги витягу із висновку Центрального управлінням СБ України за результатами розгляду рапорту підполковника ОСОБА_3 від 14 серпня 2014 року, оскільки він носить рекомендаційний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апелянт не оскаржує рішення суду І інстанції в частині визнання судом протиправним та скасування наказу відповідача № 92-ОС від 28 липня 2014 року про оголошення позивачу суворої догани у суду відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення суду І інстанції в цій частині.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення.

Колегія суду прийшла до висновку про скасування постанови суду І інстанції в частині визнання протиправними та скасування рапорту начальника БКОЗ від 27 травня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказу № 169 від 18 червня 2014 року про проведення службового розслідування, наказу № 84-ОС від 11 липня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, наказу № 89-ОС від 23 липня 2014 року про оголошення суворої догани.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Служби безпеки України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року скасувати в частині визнання протиправними та скасування рапорту начальника БКОЗ від 27 травня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказу № 169 від 18 червня 2014 року про проведення службового розслідування, наказу № 84-ОС від 11 липня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, наказу № 89-ОС від 23 липня 2014 року про оголошення суворої догани та в цій частині винести нову постанову, якою в позові відмовити.

В решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 липня 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

ОСОБА_16