Справа № 2а-1075/11/2011
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/9991/78364/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про визнання рішення протиправними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 в Дзержинському районному суді м. Харкова пред'явив позов до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про визнання рішення протиправними.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова" наділено Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" функціями управителя та балансоутримувача значної групи житлових будинків, в тому числі й будинку АДРЕСА_1, в якому він мешкає позивач зі своєю сім'єю.

На його думку, виконавчий комітет Харківської міської ради штучно прирівняв функції управителя та балансоутримувача до функцій виконавців житлово-комунальних послуг, порушивши, таким чином, вимоги чинного законодавства.

Просив визнати нечинним та таким, що суперечить чинному законодавству з моменту його прийняття, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 в частині надання Комунальному підприємству "Жилкомсервіс" функцій управителя та балансоутримувача житлових будинків; підтвердити його право на загальну сумісну з іншими мешканцями будинку власність усіх допоміжних приміщень загального користування, а також механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання та опорних конструкцій будинку АДРЕСА_1.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та постановити нове рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно із статтею 7 цього Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

На підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Державний комітет з питань житлово-комунального господарства Наказом від 25 квітня 2005 року № 60 затвердив Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг.

Відповідно до цього Порядку органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків визначаються виконавці таких житлово-комунальних послуг: з управління будинком, спорудою або групою будинків; з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; з ремонту приміщень, будинків, споруд, передбачених пунктом 4 частини першої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 1.1.).

За приписами пунктів 1.2. і 1.3. Порядку виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно із пункту 1.6. Порядку виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Таким чином колегія судів дійшла висновку, що виконавець послуг може бути визначений іншою особою ніж орган місцевого самоврядування за наявності двох умов: бажання визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно, при цьому це бажання повинно виходити від власника (власників) житлових будинків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі рішення Харківської міської ради народних депутатів від 28 вересня 1992 року "Про комунальну власність міста" та перебуває на балансі КПЖРЕП № 1 Київського району м. Харкова відповідно до договору від 28 травня 1997 року № 809.

Виконавчим комітетом Харківської міської ради 20 грудня 2006 року прийнято рішення № 1186 "Про визначення виконавців послуг в житлово-комунальному фонді" з метою приведення функціонального призначення житлово-комунальних послуг у відповідність до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді.

Відповідно до вказаного рішення виконавцем житлово-комунальних послуг з управління будинками, у тому числі й будинком по АДРЕСА_1, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, визначено Комунальне підприємство "Жилкомсервіс".

Зазначене рішення прийнято на підставі звернення Комунального підприємства "Жилкомсервіс" від 18 грудня 2006 року № 16/9, статутом якого передбачена діяльність з надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий будинокомплекс та має право укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу їй на баланс усього житлового комплексу або його частини.

У матеріалах даної справи відсутні докази того, що власники квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 створили об'єднання співвласників багатоквартирного будинку з набуттям статусу юридичної особи, що надає йому самостійно визначати та укладати на свій розсуд договір про надання житлово-комунальних послуг з іншою юридичною особою, якій надано право надавати такі послуги.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 будинку АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності, то суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що Харківська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення правильно використала надані Законом України "Про житлово-комунальні послуги" повноваження на визначення виконавця житлово-комунальних послуг.

Їхні рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про визнання рішення протиправними - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Щвед Е.Ю.