Справа № 541/1787/13-а
Суддя: Чернюк В. Д.
Дата ухвалення: 2013-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1787/13-а
№ провадження 2-а/541/54/2013
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділення ДАІ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

В липні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом, посилаючись на порушення відповідачем його прав в частині не обгрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу.

При розгляді даної справи по суті позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що інспектором ДАІ відповідачем по справі відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, яку позивач вважає незаконною. З приводу свого позову ОСОБА_1 суду пояснив, що 25 червня 2013 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому він виклав власноручні пояснення, де не заперечував порушення вимог дорожнього знаку „Вїзд заборонено та мав при собі поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дійсний до 10.04.2013 року. Про наявність іншого полісу позивач у своїх поясненнях не повідомляв. Вказував на те, що його справу розглянуто у відсутність адвоката, чим порушено його права, а відтак постанова у справі про адміністративне правопорушення, за якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень, є незаконною.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, пояснивши, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та після його складення позивач не заявляв клопотань про надання йому строку для укладення угоди про надання правової допомоги з адвокатом, так само, як не заявляв і інших клопотань. При складенні протоколу, у власноручно написаних поясненнях до цього протоколу, визнав допущені ним порушення Правил дорожнього руху України, що посвідчив своїм підписом.

Заслухавши пояснення позивача і відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності, вивчивши оригінали матеріалів, на підставі яких ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню / а.с. 13 /, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити з наступних обгрунтувань.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 1 КУпАП України завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

При розгляді справи судом позивач фактично не заперечував обставин керування транспортним засобом 25 червня 2013 року о 16 годині 20 хвилин по вул. Миргородських Дивізій в м. Миргороді Полтавської області та проїзду керованого автомобіля з порушенням вимог дорожнього знаку 3.21, оспорюючи лише законність притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до пункту 2.1 (г) Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цих вимог Правил дорожнього руху України позивач не додержався, оскільки надав працівнику ДАІ відповідний поліс, строк дії якого припинений ще 10 квітня 2013 року / а.с. 4 /. За переконанням суду, при наявності іншого полісу, який він отримав від страховика / а.с. 5/, позивач не був позбавлений можливості заявити про наявність такого полісу працівнику ДАІ до складення протоколу про правопорушення та реально надати його на підтвердження своєї не винуватості.

Згідно до положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчиненого позивачем правопорушення достатньо повно зафіксовано у протоколі про правопорушення серії АГ2 № 572441 від 25.06.2013 року, оригінал якого оглянуто судом, а зміст відповідає вимогам закону, в якому позивач у власноручних поясненнях визнає факт допущених порушень Правил дорожнього руху України / а.с. 2 /.

Допитані свідки зі сторони позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми показаннями не спростували факту вчинення позивачем правопорушень, за які він підданий адміністративному стягненню.

З аналізу змісту оскаржуваної постанови серії АА2 № 818318 від 25 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеної старшим інспектором Відділення ДАІ ОСОБА_2, встановлено, що позивача ОСОБА_1 обгрунтовано визнано винним по ст. ст. 122 ч. 1 та 126 ч. 1 КУпАП України і з застосуванням положень ст. 36 КУпАП України накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень / а.с. 3 /. Це стягнення є мінімальним, накладено компетентною особою, в межах її повноважень та відповідно з санкціями статей Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення пунктів 2.1 (г), 8.1 Правил дорожнього руху України.

Посилання позивача у позовній заяві на наявність у нього на момент зупинки працівником ДАІ полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та підтвердження цих посилань відповідною копією наданого ним полісу, долученої до адміністративного позову / а.с. 5 /, не спростовують самого факту скоєних ним правопорушень в конкретні день, час та місці, оскільки в момент перевірки документів, ним було надано поліс страхування термін дії якого сплинув. При цьому дії відповідача по фіксації виявленого правопорушення не суперечили вимогам Правил дорожнього руху України, нормам чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення та відомчим наказам і інструкціям. Твердження позивача ОСОБА_1 про порушення його прав через незабезпечення права на юридичну допомогу адвоката не заслуговують на увагу, оскільки відповідні клопотання у протоколі про правопорушення про забезпечення такого права відсутні та не впливають на наявність чи відсутність в його діяннях складу адміністративних правопорушень.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що оскаржувану постанову відповідачем ОСОБА_2 винесено відповідно до положень ст. ст. 1, 7, 245, 280 КУпАП України. З цих підстав згадана постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає, з огляду на що у задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 100, 122, 158, 160, 163, 172 1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 1, 7, 268, 280, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 37, 41, 54 Закону України „Про дорожній рух, п. 2.1 (г), 8.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд ,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділення ДАІ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА2 № 818318 від 25 червня 2013 року відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5