Справа № 524/3379/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 р.Справа № 524/3379/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бенедик А.П.
Суддів: Філатова Ю.М. , Водолажської Н.С.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015р. по справі №524/3379/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області
про визнання протиправним та скасування рішення колегіального органу з призначення пенсії, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №724 від 12.08.2014 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці призначити позивачу пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що у період з 25.06.1986 року по 29.08.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі документів, які підтверджують участь в роботах з ліквідації аварії на ЧАЕС позивачу було видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державної пенсії, згідно положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 07.04.2015 року позивачем було отримано рішення відповідача від 12.08.2014 року №724, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували роботу останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження. Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із вказаним позовом.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці №724 від 12.08.2014 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці призначити позивачу пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015 рок та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.
Вказує, що оскільки позивачем не було надано первинних документів, згідно з якими можливо встановити період роботи у зоні відчуження та населений пункт, в якому виконувались роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" відсутні.
Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням та має право на пільги встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
07.08.2014 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в місті Кременчуці із заявою про призначення йому пільгової пенсії.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці № 724 від 12.08.2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують в установленому порядку період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказане рішення було отримано позивачем 07.04.2015 року, що не заперечувалось відповідачем.
Позивач, не погодившись із вказаною відмовою відповідача, звернулась до суду із даним позовом.
Як було встановлено під час судового розгляду, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії, слугували висновки відповідача про те, що з наданих позивачем під час звернення документів не вбачається можливим встановити період роботи у зоні відчуження та населений пункт, в якому виконувались роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, то відмова відповідача у призначенні пенсії є неправомірною.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст. 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ст. 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів зазначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 65 Закону, за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Зазначені посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами.
Відповідно ст. 9 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1)учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2)потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в ст. 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. 2 ст. 14 Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. - не менше 5 календарних днів; у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в т.ч. особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Згідно п. 3 постанови КМУ N 501 від 25.08.92 р. Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а потім і п. 3 постанови КМУ N 51 від 20.01.97 р. Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 р. до 31.12.86 р. - не менше 5, а у 87 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору Перереєстровано і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.
Відповідно ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.
Відповідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, має достатній стаж роботи, що не заперечується відповідачем, досяг віку 50 років, а тому, з урахуванням зменшення пенсійного віку, має право на призначення пенсії.
Згідно підп. ґ п. 7 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях N122 від 09.03.88 р., або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).
Колегія суддів зазначає, що надання інших документів при зверненні за призначенням пенсії з вище зазначених підстав законодавством не передбачено.
При цьому, згідно п. 38 Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Відповідно абз. 4 ст. 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф. 122, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 122 від 09.03.88 р., що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії. У разі неможливості подання довідки за формою ф. 122 для призначення пенсії на пільгових умовах надаються інші (первині) документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.05 р., що підтверджують період роботи в зоні відчуження, зокрема, довідки військової установи або довідки архівної установи.
В п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 р, встановлено, що підтвердження трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до відповідача із заявою для призначення пенсії, позивач надав наступні документи: копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС; копію довідки від 04.22.1993 р. №12; довідку про заробіток за червень - серпень 1986 року, видану Харківським міським архівом; копії відомостей пересувної мехколони №3 м. Харкова про нарахування заробітної плати студентам Бородянської дільниці за 1986 рік №1-Л загону «автомобіліст»; довідку Харківського міського архіву від 26.01.2012 р. №К-11 про відсутність наказів на відрядження в зону ЧАЕС та табелів робочого часу МПМК 33 тресту «Харківагробуд».
За роботу в період з 25.06.1986 по 29.08.1986 року позивачу виплачена заробітна плата по місцю роботи МПМК 33 тресту «Харківагробуд» у складі ССО «Автомобіліст», з урахуванням коефіцієнта 2 в сумі 584 карбованців 53 коп.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 року № 12-рп/2000 - зоною відчуження є територія, що з 26.04.1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» вбачається Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи серед яких зона відчуження де працював позивач с.Луб`янка, Поліський район, Київська обл.
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7, оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у ІІІ, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи. На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці повинна була провадитись з дня аварії в однократному розмірі тарифних ставок, посадових окладів відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156 (0524400-86) (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168 (168с-86-п) та абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (207с-86-п). Зазначене повідомлялось листом Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08.01.1987 року №05/2-25-2; 03-51-8.
Таким чином, застосування коефіцієнта 2 при виплаті заробітної плати позивачу за період з 25.06.1986 року по 29.08.1986 року свідчить про те, що позивач у цей час працював саме у зоні відчуження, у зв`язку з чим, посилання відповідача на відсутність документів, що підтверджують перебування позивача у вказаний період в зоні відчуження, колегією суддів не береться до уваги, оскільки спростовуються наведеними доказами.
Крім того, незбереження первинних документів та відомостей стосовно приймання позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зазначений період (при наявності відповідного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) не може слугувати підставою для обмеження пенсійних прав позивача.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії є незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у призначенні позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015р. по справі №524/3379/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2015р. по справі №524/3379/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Бенедик А.П.
Судді Філатов Ю.М. Водолажська Н.С.