Справа № 279/4654/15-а
Суддя: Моголівець І. А.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 279/4654/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Моголівець І. А.

з секретарем Война Ю.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання незаконною відмови відповідача в наданні дозволу на приватизацію житла та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить:

-Визнати дії відповідача - Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області у відмові в наданні дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 незаконною;

-Зобов'язати Виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області прийняти рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Свій позов позивач мотивував тим, що в 1994 році йому та членам його сім"ї було надано направлення на переселення в м.Бердичів. В 1996 році з дружиною він розлучився, та проживав з нею окремо. В 1999 році його колишня дружина в м.Бердичеві отримала житло, приватизувала його.

В 2014 році він вирішив приватизувати квартиру в м.Коростені, але йому відповідачем було відмовлено з посиланням на те, що він отримав житло по переселенню. Вважає таку відмову протиправною так як він особисто має право на приватизацію житла.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, також пояснили, що квартиру в м.Бердичеві колишня дружина в подальшому продала продала, дату не пам"ятає.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що при переселенні квартиру № 37 в м.Коростені по вул.Маяковського, 106 необхідно було здати, так як направлення видавалось на 4 осіб, відповідача, його дружину і двох дітей. Відповідач в м.Бердичів не переселився, переселилась лише колишня дружина і діти, квартиру не було здано.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності судом встановлено наступне.

Згідно даних Бердичівської міської ради Житомирської області (лист № 402 від 09.06.2005р.), з 28.07.1994 року позивач, його дружина та двоє дітей, всього 4 особи, згідно направлення на переселення № 4228 перебували на квартирному обліку при Бердичівському міськвиконкомі.

Рішенням Бердичівського міськвиконкому від 24.02.1999 року № 109 сім"ї ОСОБА_4 була надана 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_2.

Згідно ст.32 ч.1 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність.

Відповідно до Постанови КМУ від 16 грудня 1992 р. N 706 "Про Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС":

- абзац 2 пункт 3 "У направлення вписуються всі члени сім"ї, які проживають у будинку (квартирі).

- "пункт 11. " Громадяни, які переселяються з радіоактивно забруднених територій за направленнями обласних державних адміністрацій, одержують ордери на вселення в надані їм житлові приміщення після подання районній державній адміністрації, виконкому міської (міста обласного підпорядкування) ОСОБА_3 народних депутатів довідки з попереднього місця проживання про здачу раніше займаного житлового приміщення.

Представник відповідача вказав, що ОСОБА_4 житло в м.Коростені не здавала, довідка про здачу житла їй не видавалась.

Згідно даних паспорта позивача, з 15.06.1995 року і по даний час він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

09.04.1996 року позивач розірвав шлюб із ОСОБА_4

Житомирська обласна державна адміністрація у листі № 857/5-9 від 10.11.2009 р. вказала, що 14.04.1997 р. ОСОБА_1 було виключено із направлення на переселення, інше направлення не видавалось.

06.04.1999 року ОСОБА_4 отримала Свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_3, на трьох осіб, тобто на себе і двох дітей. ОСОБА_1 у свідоцтві не вказаний.

Таким чином позивач по власній волі відмовився від переселення та включення його до ордеру.

24.10.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знову зареєстрували шлюб.

ОСОБА_4 з дітьми 03.01.2002 р., тобто знову перебуваючи у шлюбі з позивачем, з квартири АДРЕСА_4 виписані та з 21.03.2002 р. зареєстрована у позивача в АДРЕСА_5.

Як пояснив позивач, ОСОБА_4 квартиру в м.Бердичеві продала, але дату продажу не назвав. Однак з довідки з КВЖРЕП в м.Бердичеві від 04.11.09 р. хоч ОСОБА_4 з дітьми виписана в 2002 році, особовий рахунок виписаний на ОСОБА_4, квартира приватизована.

На час подання заяви про переселення згода всіх членів сім"ї на переселення, в тому числі і згода ОСОБА_1, була обов'язковою, так як неможливо було б отримати направлення.

В подальшому, позивач шлюб зі своєю дружиною розірвав, сам відмовився від переселення, надавши дружині з дітьми право отримати ордер. Після отримання дружиною квартирі в м.Бердичеві, позивач та його дружина шлюб відновили та знову з дітьми проживають разом. Вже під час шлюбу квартира в м.Бердичеві була продана.

В 2014 році позивач звернувся до відповідача із заявою на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Листом № 02-14/29 від 08.01.2015 року відповідач відмовив позивачу в праві на приватизацію квартири на тій підставі, що позивач в м.Коростені не здав, а у новому місці житло було надано у особисту власність.

В даний час сім"ю позивача складає окрім нього його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Відповідно до ст.8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду, Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації,

що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

П. 2. Передача квартир (будинків), здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

П. 10. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

П. 11. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

В квартирі позивача постійно мешкають члени його сімї ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які вже своє право на приватизацію державного житлового фонду використали та в подальшому розпорядились ним, шляхом його продажу, фактично повернулись на ту саму площу, яка повинна була бути здана.

Окрім того, в паспорті позивача на сторінці 9 є штамп про використання свого права на безкоштовну приватизацію житла. Пояснень позивач та його представник щодо приватизації не надали.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 11, 17, 18, 69, 71, 86, 158, 160-163, 167 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання незаконною відмови відповідача в наданні дозволу на приватизацію житла та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після закінчення апеляційного розгляду справи, якщо її не скасовано.

Суддя Коростенського міськрайонного суду І.А. Моголівець