Справа № 2-а-65/10
Суддя: Литвинов А. В.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 2-а-65/2023/2010 р
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2010р. Куп"янський міськрайонний суд Харківської області

У складі: головуючого судді Литвинова А.В..

яри секретарі - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання здійснити перерахунок та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі (надалі Управління), в якому просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за період з 01 січня 2008 р. по ЗІ грудня 2008 р., зобовязати здійснити їй перерахунок пенсії, нарахувати і виплатити їй недоплачену, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01 січня 2008 р. по 31 грудня 2008 р.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст, 6 Закову України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Але відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № б-ри/2007 від 9 липня 2007 р„ яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в тому числі й щодо зупинення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснили нарахування та виплату відповідно!» підвищення до пенсії.

Відповідач надав заяву про розгляд справи без їх участі та заперечення на позов, в як просить суд в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своїх доводів відповідач зззн що вважає свої дії щодо невиплати позивачці доплати до пенсії, передбаченої ст. б Закону У «Про соціальний захист дітей війни», правомірними через невизначеність на законодавчо ші органу, на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають стату ани війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімал - теч за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому відповА »значив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин % Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки роз німальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується включно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

В судове засідання позивачка та представник відповідача не зявилися- зо час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали >о суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на піде, ті наявних у справі доказів.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів судом встановлено наступне

Позивачка має статус «Дитини війни», що також підтверджується пенсійним посвідченням АБМА46361 (а.с.5).

Враховуючи зазначений статус позивачки, вона відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком

Виходячи із встановлених обставин справи та дослід» / доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних * - наступних підстав.

Відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний дітей війни», дітям війни пенсії

або щомісячне довічне грошове утримання чи державна с ьна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та ііро внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції. «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону' та Закону7 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 1 січня 2008 р. позивачці було нараховане та виплачене зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі від 27.3 3.2009 р. № 21.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. за № 10-рп/2008 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону України про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду від 22 травня 2008 р. та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22 травня 2008 р. відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 р., оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22 травня 2008 р. мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22 травня 2008 р., тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 1 січня 2008 р., з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів.

Згідно ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня -481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Відповідно до цього Закону у 2008 р. позивачці підлягали доплати до пенсії:

травень 481 х 30% = 144,3 грн.;

червень 481 х 30% = 144,3 грн.;

липень 482 х 30% = 144,6 грц.;

серпень 482 х 30% = 144,6 грн.;

вересень 482 х 30% = 144,6 грн.;

жовтень 498 х 30% = 149,4 грн.;

листопад 498 х 30% = 149,4 грн.;

грудень 498 х 30% = 149,4 грн.;

всього: 1170,60 грн.

Але із наданої довідки вбачається, що позивачці з січня по 31 грудня 2008 р. було виплачено тільки 579,30 грн., різниця між виплаченими та невиплаченими сумами цієї доплати становить 591,30 грн.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч. З та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закот' України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мін: ьної пенсії за віком визначається лише за

правилами, передбаченими ст. 28 Закону Укр? Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового аг' який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вваж-: необгрунтованими доводи відповідача щодо

застосування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених з^дчо з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру >сії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на

отримання доплати до пенсії, передбач........я ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітейвійни.

Крім того, безпідставним с досилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Також, правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання підвищення до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу' покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відносини, що склалися між позивачкою та відповідачем є публічно-правовими зносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України,

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 1 і жовтня 2005 року № 8- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і

свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людин необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання підвищення до пенсії.

Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бу ти оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких Грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Купянському районі Харківської області, по невиконанню починаючи з 22 травня 2008 р. приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування на отримання підвищення до пенсії.

Вимоги позивачки про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати їй підвищення до пенсії у повному обсязі, як це передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а ця частина вимог спрямована на майбутнє зобов'язання відповідача вчиняти дії, у здійсненні яких відповідачем відмовлено не було, крім того, суд не може врахувати та встановити обставини, які можуть бути в майбутньому (зміна законодавства тощо).

Щодо строку звернення до адміністративного суду необхідно зазначити наступне.

Ч. 2 ст. 99 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Але у відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає івишіачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 2 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 46, 64, 95, 124, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року', Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, ст.ст. З, 6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 28, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» і «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 4 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 2, 6- 14, 17, 71, 99, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Купянському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання здійснити перерахунок та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 р.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету' України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням післящього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Головуючий А.В.Литвинов