Справа № 805/1285/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 805/1285/15-а

Приміщення суду за адресою: 84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Добровольського, буд. 2

Час прийняття постанови: 11 год. 40 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя: Куденков К.О.

суддя: Голошивець І.О.

суддя: Шувалова Т.О.

при секретарі: Окрибелашвілі В.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача-1: не зявився

представника відповідача-2: ОСОБА_3

представника відповідача-3: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1Ф.) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (надалі відповідач-2), Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (надалі відповідач-3) про визнання незаконними та скасування наказу відповідача-3 №745 від 29.07.2014р. в частині призначення та проведення службового розслідування відносно позивача, наказу відповідача-3 №805 від 29.07.2014р. в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ України, наказу відповідача-3 №1535 о/с від 12.08.2014р. в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, наказу відповідача-2 №333 о/с від 05.09.2014р. в частині обчислення вислуги років та в частині оголошення наказу №1535 о/с від 12.08.2014р.; поновлення на посаді старшого інспектора з адміністративної практики батальйону ДПС ДАІ УДАІ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області; стягнення з відповідача-3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014р. по день винесення постанови у справі; стягнення з відповідача-3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів №745 від 29 липня 2014 року та №333 о/с від 05 вересня 2014 року залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому не невідомо, за які дії, що були розцінені як дискредитуючи звання рядового і начальницького складу, ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України. Позивач вважає, що він був звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Також, зазначає, що вчинків проти інтересів служби не скоював. Крім того, позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у здійсненні розрахунку при звільненні.

Позивач зазначає, що оскільки він був звільнений з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, всі роботодавці, до яких він звертався з приводу працевлаштування, йому було відмовлено в прийомі на роботу, тому йому доводилось виконувати одноразові роботи, аби прогодувати свою родину. Позивач вважає, що йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000,00 грн.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 надав письмові заперечення на позовну заяву, за змістом яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Також зазначає, що в наказі МВС України від 29.07.2014р. №805 були встановлені обставини безвідповідального ставлення працівників Управління ОСОБА_5 в Донецькій області, у тому числі і позивача до виконання службових обовязків, свідомої зради інтересам служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками ДНР та незаконно створених воєнізованих формувань, злочинних угруповань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території України.

Відповідач-1 зазначає, що у ході службового розслідування було встановлено, що позивач також складав адміністративні матеріали відносно осіб, які керували транспортними засобами та були затримані представниками ДНР.

Представник відповідача-1 у судове засідання не зявився, про дату, місце й час судового розгляду був повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки.

Відповідач-2 надав письмові заперечення на позовну заяву, якими просив залишити без розгляду позовну заяву у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні адміністративний позов не визнала та просила залишити без розгляду позовну заяву у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Відповідач-3 письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Представник відповідача-3 у судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просив залишити без розгляду позовну заяву у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, дійшов наступних висновків.

Наказом відповідача-1 від 29.07.2014р. №745 призначене службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області

Відповідно до копії витягу з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014р. №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях», за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з копією витягу з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2014р. №1535 о/с «По особовому складу», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області.

Також, згідно з наданою відповідачем-2 копією витягу з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 05.09.2014р. №333 о/с «По особовому складу», на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, визначено вислугу років на 12 серпня 2014 року позивачу який наказом МВС України від 12.08.2014р. №1535 о/с звільнений з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 66 (скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ: у календарному обчисленні 12 років 11 місяців 27 днів.

До суду надано витяг з наказу відповідача-2 від 31.07.2014р. №295 о/с, за яким позивачу присвоєне звання капітан міліції.

Відповідачем-1 до суду надано копію висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 29.07.2014р., який складений за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 29.07.2014р. № 745.

У вказаному висновку зазначено, що працівники ВДАІ, у порушення своїх функціональних обовязків, повні обставини затримання водіїв не вивчали, факт керування транспортними засобами не встановлювали, у більшості, медичне обстеження їх не проводилося.

Вказано, що адміністративні матеріали складалися в приміщенні Словянського МВ (де знаходиться комендатура ДНР) під пильним наглядом озброєних представників ДНР, які зазначалися в якості понятих.

Згідно з вказаним висновком, зазначене підтверджується складеними адміністративними матеріалами та поясненнями працівників ДАІ, які їх складали, зокрема, ОСОБА_1

За вказаним висновком, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, лейтенант міліції ОСОБА_1, старший інспектор з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про витребування доказів зобовязано Міністерство внутрішніх справ України та відповідача-3 до 17 червня 2015 року, надати до Донецького окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії: адміністративних матеріалів, складених ОСОБА_6 та пояснень ОСОБА_1 (або інших осіб відносно ОСОБА_1), на які міститься посилання у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 29.07.2014р.

Вказана ухвала отримана відповідачем-1 08.06.2015р., про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1, а.с. 194).

Проте, станом на 20.07.2015р. до суду не надано адміністративних матеріалів та пояснень, які були використані при складанні висновку службового розслідування, які б свідчили про складання позивачем адміністративних матеріалів у приміщенні Словянського МВ або під наглядом представників незаконних озброєних формувань або відносно осіб, які були затримані представниками незаконних озброєних формувань.

Супровідним листом від 02.07.2015р. №9/2712 відповідач-3 надав до суду витяг з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України щодо кількості адміністративних матеріалів, складених ОСОБА_6 в період з 12.04.2014р. по 15.06.2014р., а також копії протоколів про адміністративне правопорушення, складених позивачем, з яких не вбачається, що вони складались в м. Словянську або Словянському районі.

ОСОБА_1 надав пояснення, за якими в м. Словянську або Словянському районі в період квітень-липень 2014р. він не перебував.

Також, у матеріалах справи наявні копія звернення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 01.10.2014р. №3595/Пв до Міністра внутрішніх справ України щодо залишення працівників в органах внутрішніх справ, у тому числі позивача, та копія звернення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 02.12.2014р. №4539/Аб до Міністра внутрішніх справ України щодо залишення працівників в органах внутрішніх справ, у тому числі позивача.

У вказаних зверненнях Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області вказує, що зазначені в цих зверненнях працівники, у тому числі позивач, залишились вірними присязі та сумлінно виконували свої функціональні обовязки.

Щодо посилання відповідача-2 та відповідача-3 на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, стягнення моральної шкоди пропущено з поважних причин, про що Донецьким окружним адміністративним судом 20 травня 2015 року постановлена відповідна ухвала про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Відповідно до ст.7 вказаного Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п.66 вказаного Положення, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, проте факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

На підтвердження наявності вказаного факту відповідач-1, як вбачається зі змісту наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 №805, посилається на порушення позивачем статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3 та частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію», а також присяги працівника органів внутрішніх справ, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами частини 3 статті 3 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону передбачено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 «Про затвердження нового тексту Присяги працівника органів внутрішніх справ України» передбачено, що працівники міліції складають присягу наступного змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю.

Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.

Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону».

На обґрунтування порушень приведених норм відповідач-1 посилається на висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 29.07.2014р., який складений за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 29.07.2014 № 745.

З вказаного висновку слідує, що до МВС України надходила інформація про випадки безвідповідального ставлення окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ. Ряд працівників стали на шлях зради інтересів служби, присяги працівника органів внутрішніх справ України, сприяння та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих військових формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території держави.

Проте, відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що позивач сприяв та співпрацював з представниками ДНР, незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угруповань, найманцями інших держав.

До суду не надано доказів того, що позивач складав адміністративні матеріали відносно осіб, які керували транспортними засобами та були затримані представниками ДНР.

Таким чином, викладені у вказаному висновку обставини щодо скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, суд не враховує з огляду на те, що викладені обставини жодними доказами не підтверджені.

Суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013р. №230 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за №541/23073, службовою особою органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування має бути забезпечене повне, всебічне і об'єктивне дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення, задля чого ця особа наділена повноваженнями, передбаченими підпунктом 6.2.1 Інструкції.

Пунктом 5.1 вказаної Інструкції встановлено строк службового розслідування, який за загальним правилом може тривати місяць із дня видання наказу про його призначення.

Разом з тим, відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України передбачено, що особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Вказаним пунктом також встановлено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Як вбачається із матеріалів справи, службове розслідування, результати якого зафіксовані у висновку від 29.07.2014, проведене на підставі наказу МВС України від 29.07.2014 №745, і наказ МВС України №805 про притягнення до дисциплінарної відповідальності також прийнято 29.07.2014. Тобто, призначення службового розслідування, фіксація його результатів та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснене в один день. При цьому, до суду не надано відібраних у позивача письмових пояснень.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачами, не доведено у відповідності до ч.1 та ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, того, що позивачем вчинено дії, які, згідно п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, є підставою для звільнення.

За приписами п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Таким чином, накази Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 №805 та від 12.08.2014р. №1535 о/с в частині звільнення позивача є протиправними та підлягають скасуванню як незаконні та необґрунтовані.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1137 від 05.12.2012р., передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, позовні вимоги щодо поновлення позивача на попередній посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 20 липня 2015 року підлягають задоволенню.

При цьому, за приписами абзацу третього п.2 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з п.8 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

У матеріалах справи наявна довідка про доходи, видана позивачу УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області 18.03.2015р. №9/779, з якої вбачається, що нарахована заробітна плата за червень 2014р. складає 2 319,28 грн., за липень 2014р. складає 2 441,14 грн.

Відомості з вказаної довідки також підтверджуються довідкою відповідача-2 від 21.05.2015р. №9/1803.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача за червень-липень 2014р. складає 113,34 грн. ((2 319,28 грн. + 2 441,14 грн.)/42 робочих дні).

Період вимушеного прогулу позивача з 13 серпня 2014 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 20 липня 2015 року, з урахуванням ОСОБА_7 України №9884/0/14-13/13 від 04 вересня 2013 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» та ОСОБА_7 України №10196/0/14-14/13 від 9 вересня 2014 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 234 робочих дня.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2014 року по 20 липня 2015 року (включно) з відповідача-3 на користь позивача належить стягнути 26 521,56 грн. (113,34 грн. х 234 робочих дня).

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача-3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п.3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, із якими позивач повязує завдання йому моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд вбачає відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, суд вбачає наявність достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 року № 805 в частині звільнення з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1, старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області.

Визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12 серпня 2014 року №1535 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) ОСОБА_1, старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області з 13 серпня 2014 року.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 23312222; місцезнаходження: 87535, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Макара мазая, 16) на користь ОСОБА_1 (84331, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 20 липня 2015 року у розмірі 26 521 (двадцять шість тисяч пятсот двадцять одна) гривня 56 (пятдесят шість) копійок за відрахуванням зборів і обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з адміністративної практики батальйону дорожньої патрульної служби Державної автомобільної інспекції управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області, а також в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 20 липня 2015 року, складання постанови у повному обсязі 24 липня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Куденков К.О.

Судді Голошивець І.О.

ОСОБА_8