Справа № 805/1960/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 805/1960/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

22 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Управління) про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 8 891,14 гривень, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 125,84 гривень, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 108,47 гривень, компенсації за затримку розрахунку в сумі 16 510,56 гривень, моральної шкоди в сумі 12 180,00 гривень.

Зазначала, що в період з 16 листопада 2011 року по 20 листопада 2014 року працювала в реєстраційній службі Шахтарського міськрайонного управління юстиції на посаді провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську, а при звільненні їй не виплачено належну суму заробітної плати. Оскільки реєстраційна служба Шахтарського міськрайонного управління юстиції входить до складу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, просила стягнути суму заборгованості та моральну шкоду з Управління.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, ОСОБА_1 продовжує знаходитись у трудових відносинах із Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, оскільки наказу про її звільнення не виносилось.

Також вказують, що власник підпису у трудовій книжці позивача (начальник управління кадрової роботи та державної служби Управління ОСОБА_2В.) заперечує факт власноручного виконання запису про звільнення ОСОБА_1

Крім того, відповідач повідомив, що печатка, якою було скріплено підпис ОСОБА_3, на момент вчинення підпису була примусово вилучена начальником відділу державної реєстрації нерухомого майна Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку, ОСОБА_4, що обєктивно ставить під сумнів справжність підпису ОСОБА_2

Позивач до судового засідання не зявилася, через службу діловодства надійшла заява про підтримання позовних вимог. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

З урахуванням частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 16 листопада 2011 року по 20 листопада 2014 року ОСОБА_1 працювала в реєстраційній службі Шахтарського міськрайонного управління юстиції на посаді провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську

У трудовій книжці позивача міститься запис від 20 листопада 2014 року про те, що її звільнено з займаної посади за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України 14 листопада 2014 року про що виданий наказ № 358А/2.

Управління заперечує факт звільнення ОСОБА_5, наголошуючи при цьому, що наказ на який посилається позивач, взагалі не існує, а власник підпису у трудовій книжці позивача заперечила факт власноручного виконання напису та підпису у трудовій книжці позивача.

З викладеного вбачається, що визначальною обставиною для правильного вирішення цього спору є встановлення факту звільнення ОСОБА_5

Вирішуючи це питання, суд виходить з приписів частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України, за правилами якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Таким чином, факт звільнення ОСОБА_5 може бути підтверджений такими доказами як трудова книжка та наказ про звільнення.

Позивач таких доказів не надала. Копія трудової книжки, що міститься у матеріалах справи, не може вважатися достатнім доказом факту звільнення, оскільки відповідач заперечує факт внесення до неї відповідних записів.

Тому, задля забезпечення неухильного дотримання вимог статті 71 КАС України ухвалою суду від 16 червня 2015 року ОСОБА_5 зобовязано надати оригінал трудової книжки та копію наказу про звільнення. Крім того, визнано обовязковою особисту явку ОСОБА_5 в судове засідання. Проте позивач до суду не зявилася, вимоги ухвали не виконала.

24 червня 2015 року від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому вона зазначила, що для виконання вимог суду та необхідністю оформлення перепустки для виїзду з окупованої території (м. Донецьк) їй необхідно більше часу. Просила суд зупинити провадження у справі до 20 липня 2015 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2015 року провадження у адміністративній справі зупинено до 20 липня 2015 року, проте, позивач до судового засідання не зявилась, вимоги суду повторно не виконала. Про причини неможливості надання оригіналу трудової книжки позивач не повідомила.

Таким чином, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 продовжує перебувати з ним у трудових правовідносинах залишилось неспростованим.

Тому суд вважає, що позивачем не доведені обставини, на які вона посилається як на підставу цього позову.

Положення частини другої статті 71 КАС України щодо обовязку доведення субєктом владних повноважень правомірності своєї бездіяльності не перешкоджають висновку про необґрунтованість цього позову, оскільки згадана стаття не звільняє позивача від обовязку доведення факту її звільнення (за обставин, коли відповідач цей факт заперечує).

Викладене означає, що підстави для задоволення цього позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення заборгованості та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.