Справа № 813/2542/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року № 813/2542/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом комунального підприємства Червоноградводоканал до Державної податкової інспекції у місті Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

На розгляд суду надійшла позовна заява комунального підприємства Червоноградводоканал до Державної податкової інспекції у місті Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2015 року № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач вважає, що податковий орган необґрунтовано дійшов висновку про несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку на додану вартість, оскільки така сплата підтверджується належними платіжними документами. Стверджує, що затримки у сплаті податкових зобовязань з боку позивача не було, а відтак застосування оскаржуваними рішення до нього штрафних санкцій вважає неправомірним, у звязку з чим просить такі скасувати.

Відповідач у судове засідання явку не забезпечив, однак в минулих судових засіданнях надавав суду письмові заперечення на позовну заяву, в котрих зокрема зазначив, що перевіркою встановлено факт несвоєчасної сплати самостійно визначених позивачем податкових зобовязань, у звязку з чим до нього було застосовано штрафні санкції у відповідності до вимог ПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши долучені до справи докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог КП Червоноградводоканал слід відмовити з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ДПІ у м. Червонограді проведена камеральна перевірка дотримання позивачем вимог ст. 57 Податкового кодексу України за період з 19.12.2012 року по 28.11.2014 року.

Проведеною перевіркою, наслідки котрої оформлені актом від 24.12.2014 №1608/15-0028/00185347, було встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання по податку на додану вартість.

На підставі акту перевірки відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, ДПІ у м. Червонограді винесено податкові повідомлення-рішення від 12.01.2015 № на суму 66786,91 грн. у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу та № на суму 744378,28 грн. у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Не погодившись з винесеними рішеннями, позивач оскаржив їх податковому органу, однак за наслідками адміністративної процедури оскарження дані рішенні залишені без змін. Зазначене зумовило звернення позивача до суду з позовом про скасування таких рішень.

Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Згідно з п. 131.2. ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 203.2. ст. 203 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій і декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу платника податків визначено у ст. 100 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 100.1 п. ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, (відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплатив платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Згідно з п. 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобовязань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 100.6 ст. 100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим і місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Спір виник щодо своєчасності сплати позивачем самостійно визначених податкових зобовязань з ПДВ.

Так з облікової картки позивача з ПДВ судом встановлено наступне.

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 19.12.2012 року № нараховано податку на додану вартість у розмірі 2 391 71,00 грн. по терміну сплати 30.12.2012 року, котрий погашався платіжними дорученнями: №175 від 05.04.2013 року на суму 5520,68 грн., №52 від 09.04.2013 року на суму 50000,00 грн., №54 від 10.04.2013 року на суму 38241,90 ірн., №252 від 30.04.2013 року на суму 10000,00 грн., №112 від 24.05.2013 року на суму 20000,00 грн., №95 від 24.05.2013 року на суму 10000,00 грн., №97 від 24.05.2013 року на суму 5000,00 грн., №331 від 29.05.2013 року на суму 14000,00 грн., №336 від 30.05.2013 року на суму 5000,00 грн., №1215165 від 23.07.2013 року на суму 81408,42 грн.

Відповідно до декларації з податку на додану вартість від 19.02.2013 року № нараховано було податку на додану вартість у розмірі 192287,00 грн. по терміну сплати 02.03.2013 року.

Зазначений податковий борг погашався наступним чином: рішенням ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №47 від 29.03.2013 року на суму 50968,84 грн, платіжним дорученням №1215165 від 23.07.2013 року на суму 141318,15 грн;

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.03.2013 року № позивачем нараховано податку на додану вартість у розмірі 259232,00 грн по терміну сплати до 30.03.2013 року, котрий погашався згідно з платіжним дорученням №1213163 від 23.07.2013 року на суму 239232,00 грн.

ПДВ у розмірі 203944 грн згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 18.04.2013 року № по терміну сплати 30.04.2013 року був сплачений згідно платіжного доручення №1215165 від 23.07.2013 року на суму 203944 грн.

Визначений позивачем ПДВ у розмірі 172014,00 грн у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.05.2013 року№ по терміну сплати 30.05.2011 року, погашався платіжними дорученнями: №1213165 від 23.07.2013 року на суму 172014,00 грн.

Зобовязання з ПДВ у розмірі 167481,00 грн, визначене у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.06.2013 року № по терміну сплати 30.06.2013 року фактично погашене згідно платіжного доручення №1215165 від 23.07.2013 року на суму 167481,00 грн.

Зобовязання з ПДВ у сумі 229045,00 грн, згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 18.07.2013 року № по терміну сплати 30.07.2013 року погашалось наступним чином.

Рішенням ОДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання №30 від 30.07.2013 року погашено недоїмку в сумі 219045,00 грн, та платіжним дорученням №1598136 від 27.09.2013 року на суму 10000,00 грн.

По податковій декларації з податку на додану вартість від 19.08.2013 року № позивачем нараховано податку на додану вартість у розмірі 176974,00 грн, по терміну сплати 30.08.2013 року, що фактично сплачено платіжним дорученням №1598136 від 27.09.2013 року на суму 176974,00 грн.

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 17.10.2013 року № нараховано податку на додану вартість у розмірі 168281,00 грн, по терміну сплати 30.10.2013 року, що фактично було сплачено платіжним дорученням №1 від 21.05.2014 року на суму 168281,00 грн.

По уточнюючій податковій декларації з податку на додану вартість від 18.11.2013 року № позивач визначив ПДВ у розмірі 803,00 грн, по терміну сплати 18.11.2013 року, котрий фактично погасив згідно з платіжним дорученням №1 від 21.05.2014 року на суму 803,00 грн.

У відповідності до податкової декларації з податку на додану вартість від 19.11.2013 року № нараховано ПДВ у розмірі 193581,00 грн, по терміну сплати 30.11.2013 року, котрий сплачений позивачем згідно платіжного дорученнямя № від 21.05.2014 року на суму 193581,00 грн.

Податкове зобовязання з ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість від 20.12.2013 року № нараховано у розмірі 275332,00 грн, по терміну сплати 30.12.2013 року, фактично було сплачено згідно платіжного доручення №1 від 21.05.2014 року на суму 275332,00 грн.

Зобовязання згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.01.2014 року №1 у розмірі 162451,00 грн. по терміну сплати 30.01.2014 року сплачено згідно платіжного доручення №1 від 21.05.2014 року на суму 162451,00 грн.

Зобовязання згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 19.02.2014 року № у розмірі 190253,00 грн, по терміну сплати 02.03.2014 року погашено згідно платіжного доручення №1 від 21.05.2014 року в сумі 190253,00 грн.

ПДВ у розмірі 191368,00 грн по даних податкової декларації з податку на додану вартість від 19.03.2014 року № по терміну сплати 30.03.2014 року погашено у відповідності платіжного доручення №1 від 21.05.2014 року на суму 14489,10 грн., та №3 від 26.06.2014 року на суму 176878,91 грн.

Зобовязання визначене у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.04.2014 року № у розмірі 176497,00 грн, по терміну сплати 30.04.2014 року сплачено позивачем платіжним дорученням №3 від 26.06.2014 року на суму 176497,00 грн.

Визначений згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 19.05.2014 року № ПДВ у розмірі 205798,00 грн, по терміну сплати 30.05.2014 року погашений згідно платіжних доручень №3 від 26.06.2014 року на суму 14489,09 грн, та №4 від 23.09.2014 року на суму 191308,91 грн.

Згідно декларації з податку на додану вартість від 19.06.2014 року№ позивачем нараховано податку на додану вартість у розмірі 169500,00 грн, по терміну сплати 30.06.2014 року фактично погашався платіжними дорученнями №4 від 23.09.2014 року на суму 169500,00 грн.

Зобовязання згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 21.07.2014 року № у розмірі 165402,00 грн, по терміну сплати 30.07.2014 року погашено платіжним дорученням №4 від 23.09.2014 на суму 165402,00 грн.

ПДВ у розмірі 138243,00 грн, згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 19.08.2014 року № по терміну сплати 30.08.2014 року фактично було сплачено позивачем платіжними дорученнями №4 від 23.09.2014 року на суму 33179,20 грн, та №5 від 31.10.2014 року на суму 105063,80 грн.

Визначена сума ПДВ у розмірі 169473,00 відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість від 22.09.2014 року № по терміну сплати 30.09.2014 року була сплачена платіжними дорученнями №5 від 31.10.2014 року на суму 83115,06 грн, та №7 від 28.11.2014 року на суму 86357,94 грн.

Зобовязання по податковій декларації з податку на додану вартість від 20.10.2014 року № у розмірі 224777,00 грн, по терміну сплати 30.10.2014 року фактично погашено позивачем згідно з платіжними дорученнями №6 від 28.11.2014 року на суму 172891,94 грн, та №7 від 28.11.2014 року на суму 51885,06 гривень.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платних податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що узгоджена сума податкових зобов'язаннь по ПДВ сплачувалась позивачем несвоєчасно із простроченням терміну до 30 та після 30-ти днів.

А оскільки матеріалами справи засвідчується протилежність доводів позовної заяви, а саме такі засвідчують про несвоєчасну сплату позивачем самостійно визначених зобовязань з податку на додану вартість, що в свою чергу не спростовує правомірності висновків податкового органу, викладених в акті перевірки та прийнятих на його підставі податкових повідомлень - рішень, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем порушено порядок і строки перерахування до бюджету податкових зобов'язань у сумах самостійно узгоджених у податковій звітності, а тому податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті у відповідності з чинним законодавством, скасуванню не підлягають, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі належить присудити з позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з комунального підприємства Червоноградводоканал (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Лесі Українки, 1, ) до Державного бюджету України решта суми судового збору в розмірі 4 384,80 грн (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 27.07.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.