Справа № 819/817/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. м.Київ К/800/2454/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії в сумі 27087 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути суму переплати пенсії у розмірі 27087 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про надання відповідачем недостовірних даних про чоловіка ОСОБА_3 як безвісно відсутнього, внаслідок чого їй незаконно призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», переплата пенсії за період з січня 2012 року по квітень 2014 року становить 27087 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані відсутністю правових підстав для стягнення суми переплати пенсії з відповідача у зв'язку з не доведенням позивачем факту зловживання з боку пенсіонера, подання недостовірних даних, а також невиконання обов'язку щодо повідомлення органу, який призначає пенсію, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасувати та винести рішення на користь позивача.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2010 року у справі №2-о-45/2010 за заявою ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім ОСОБА_3

На підставі вказаного рішення та в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_2, яка діяла від імені неповнолітньої дитини, призначено пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2011 року скасовано рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2010 року про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, оскільки встановлено, що з 2010 року останній перебував у Португалії на заробітках, проживає у АДРЕСА_1.

У зв'язку з даними обставинами Управлінням Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області винесено розпорядження від 17 квітня 2014 року про закриття пенсійної справи у зв'язку з недостовірно поданими даними про особу-годувальника.

Розмір пенсії, виплаченої ОСОБА_2 по втраті годувальника, за період січень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року та січень-квітень 2014 року становить 27087 грн.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено ч.2 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Положення ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачають норм, які б надавали органам пенсійного фонду право звертатись із позовом про стягнення з громадянина сум надміру виплачених пенсій до адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За вказаного, з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 18 червня 2013 року №№ 21-204а13, 21-124а13, слід дійти висновку, що даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді