Справа № 530/487/13-а (2а/530/13/13)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. м.Київ К/800/13543/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року у справі за позовом Прокурора Зіньківського району Полтавської області в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Зіньківської міської ради про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Прокурор Зінківського району Полтавської області в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Зіньківської міської ради та ОСОБА_2, в якому просив: скасувати рішення Зіньківської міської ради від 16 липня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» та від 08 вересня 2010 року «Про передачу безоплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_1»; скасувати державні акти на право на земельну ділянку серія НОМЕР_1 площею 0,0268 га - для ведення особистого селянського господарства, серія НОМЕР_2 площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2, які 25 травня 2011 року видано гр.ОСОБА_2.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року, скасовані рішення Зіньківської міської ради від 16 липня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» та від 08 вересня 2010 року «Про передачу безоплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_1»; в іншій частині позов залишено без розгляду.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.

Прокурор Зіньківського району Полтавської області у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін. Заперечень від інших учасників процесу не надходило.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження рішень Зіньківської міської ради від 16 липня 2010 року та від 08 вересня 2010 року.

Рішенням Зіньківської міської ради від 16 липня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі» надано дозвіл гр.ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) загальною площею 0,13 га., в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га.; для особистого селянського господарства площею 0,03 га., із земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 із земель комунальної власності Зіньківської міської ради.

Рішенням Зіньківської міської від 08 вересня 2010 року «Про передачу безоплатно в приватну власність земельної ділянки доля будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_1», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.ОСОБА_2 загальною площею 0,1268 га., в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га.; для особистого селянського господарства площею 0,0286 га., із земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою в АДРЕСА_2 із земель комунальної власності Зіньківської міської ради ) гр.ОСОБА_2 земельну ділянку загальної площею 0,1268 га за адресою АДРЕСА_2. На підставі вказаного рішення видано ОСОБА_2 державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_3.

В обґрунтування вимог про скасування вказаних рішень прокурор зазначав, що 23 вересня 1993 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу купив житловий будинок та погреб, що знаходиться в АДРЕСА_2, на земельній ділянці Зіньківської міської ради розміром 1114 кв.м. Згідно реєстраційного посвідчення 30 вересня 1993 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації посвідчено, що жилий будинок розташований в АДРЕСА_2, в цілому зареєстрований за гр.ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу та записано в реєстрову книгу за №7 від №73. У 2003 році ОСОБА_4 зніс куплений жилий будинок з погребом з метою побудувати новий, однак за браком коштів будівництво нового будинку не розпочав. Але продовжував сплачувати податок за земельну ділянку і користуватися нею.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора щодо скасування оскаржуваних рішень Зіньківської міської ради від 16 липня 2010 року та від 08 вересня 2010 року суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про їх протиправність через невідповідність положенням ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України, неврахування права позивача на земельну ділянку.

Разом з цим, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2, 5 Земельного кодексу України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У даній справі рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

Крім цього, прокурор звернувся до суду з вимогами про захист цивільних прав особи, пов'язаних із правом користування земельною ділянкою.

Як визначив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді