Справа № 826/7811/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2015 року № 826/7811/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області
провизнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45033329 від 12.03.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45033329 від 12.03.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) виконавчого збору ВП №45033329 від 12.03.2015, оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна (земельної ділянки) в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні 21.07.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив, витребувані судом копії матеріалів виконавчого провадження № 45033329 не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №45033329, відкрите за виконавчим написом № 1009, виданого 13.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «КБ «Надра». Загальна сума заборгованості складає 4429297,48 грн.

12.03.2015 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шмідт К.В. було повернуто виконавчий документ стягувачеві (ПАТ «КБ «Надра») на підставі пункту 6 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника (ОСОБА_1) відсутнє майно, зазначене у виконавчому документі.

Також, 12.03.2015 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шмідт К.В. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №45033329, а саме: стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 442929,75 грн., так як боржник не виконав у добровільному порядку виконавчий напис № 1009 від 13.08.2014.

Не погоджуючись з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №45033329 від 12.03.2015, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Згідно із частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Розмір виконавчого збору визначається відповідно до вимог Закону. При подальших пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору виноситься до реалізації майна (після завершення строку, наданого для добровільного виконання), то на момент її прийняття неможливо визначити суму збору від вартості майна, за якою воно буде реалізоване.

Разом з тим, відповідно до частини п'ятої статті 28 Закону № 606-XIV, в разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Пунктом 3.7.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, встановлено, що у разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону (коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно), постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

Отже, виконавчий збір визначається в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а в разі якщо вартість реалізованого майна буде меншою за суму боргу, то виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми, а різниця між розміром виконавчого збору, визначеного від суми боргу, та розміром збору, розрахованим від вартості майна, не стягується.

Відповідно до пункту 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

В пункті 3.18.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, закріплено, що при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.

Згідно із частиною третьою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Отже, виконавчий збір визначається в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Як підтверджується матеріалами справи, виконавчий документ: виконавчий напис №1009, виданий 13.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, був повернутий стягувачеві (ПАТ «КБ «Надра») на підставі пункту 6 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 ВП № 45033329 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 12.03.2016.

У зв'язку з цим, враховуючи, що виконавчий напис підлягає повторному пред'явленню та враховуючи, що виконавчий збір визначається при першому надходженні виконавчого документа, сума виконавчого збору в оскарженій постанові від 12.03.2015 ВП № 45033329 визначена державним виконавцем з урахуванням положень чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов