Справа № 826/10724/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2015 року № 826/10724/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
провизнання дій протиправними

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46643456 від 26.02.2015, оскільки Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва пропустило строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

У судовому засіданні 17.07.2015 позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 16.07.2015 через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на законність спірної постанови та стверджуючи, що строк пред'явлення виконавчого документу до виконання переривався, що зумовлює поновлення даного строку.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було повернуто стягувачеві виконавчий документ: постанову № 73, видану 31.01.2013 Управлінням Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва, на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

23.02.2015 Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва повторно надіслало до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва для відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанову № 73 від 31.01.2013 про стягнення з директора ПП «Віктор» ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 7-а) штрафу за адміністративне правопорушення.

26.02.2015 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було відкрито виконавче провадження № 46643456 для примусового виконання виконавчого документа: постанови №73, виданої 31.01.2013 Управлінням Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва.

ОСОБА_1, не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 46643456 від 26.02.2015, оскаржив її до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 19 Закону № 606).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, державний виконавець перед відкриттям виконавчого провадження, зобов'язаний пересвідчитись чи не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини п'ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Отже, повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі статті 47 Закону № 606 призводить до переривання строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та поновлення даного строку після повторного пред'явлення виконавчого документа.

Як підтверджується матеріалами справи, Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва 23.02.2015 повторно надіслало до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва постанову №73 від 31.01.2013 для відкриття виконавчого провадження, оскільки 28.04.2014 вищенаведений виконавчий документ вже повертався стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З вищенаведеного вбачається, що строк пред'явлення виконавчого документу: постанови № 73, виданої 31.01.2013 Управлінням Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва поновлювався на підставі статті 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, судом було встановлено, що відповідач, відкриваючи 26.02.2015 виконавче провадження № 46643456 з примусового виконання виконавчого документа: постанови №73, виданої 31.01.2013 Управлінням Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва, діяв в межах норм законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості та безпідставності.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов