Справа № 2а-6084/09/1770
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/9991/24514/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, до якої приєдналась Прокуратура Рівненської області,

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року

у справі № 2а-6084/09/1770

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фапомед Україна»

до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби,

за участю Прокуратури Рівненської області,

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фапомед Україна» (далі - ТОВ «Фапомед Україна»; позивач) до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (далі - Гощанська МДПІ Рівненської області ДПС; відповідач) задоволено. Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення № /0 від 31 серпня 2009 року та № /0 від 31 серпня 2009 року з моменту їх прийняття. Присуджено на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Гощанська МДПІ Рівненської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В заяві про приєднання до касаційної скарги Прокуратура Рівненської області підтримує її вимоги.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга, до якої приєдналась прокуратура, не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «Фапомед Україна» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у банку за травень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у березні 2009 року, за результатами якої складено акт № 276/2342/35011201 від 18 серпня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № /0 від 31 серпня 2009 року, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 115 444,00 грн.; № /0 від 31 серпня 2009 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 1 115 444,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством підпунктів 7.7.2, 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку із заниженням суми бюджетного відшкодування за квітень 2009 року, яка включається у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів, на 1 115 444,00 грн. та завищенням заявленої суми бюджетного відшкодування за травень 2009 року в розмірі 1 115 444,00 грн.

Вказаний висновок контролюючим органом зроблено з огляду на те, що відповідно до даних податкової декларації з податку на додану вартість, поданої позивачем за квітень 2009 року, в останнього виникло право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 115 444,00 грн. Проте, платник не заявив вказану суму до відшкодування в рядку 25 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2009 року, а відобразив її в рядку 26 «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» декларації та в подальшому заявив суму в розмірі 1 115 444,00 грн. до відшкодування лише в декларації за травень 2009 року.

Відтак, за доводами відповідача, оскільки ТОВ «Фапомед Україна» у періоді (квітні 2009 року), в якому в нього виникло право на бюджетне відшкодування, таким правом не скористалось, воно не може отримати відшкодування в наступному податковому періоді (травні 2009 року), а зазначена сума підлягає зарахуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних періодів.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган, зокрема, у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що залишок від'ємного значення з податку на додану вартість попередніх податкових періодів, розрахований за правилами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР, підлягає бюджетному відшкодуванню платнику на підставі заяви про повернення такої суми бюджетного відшкодування, поданої разом з податковою декларацією. При цьому Законом № 168/97-ВР не передбачено, що незаявлення до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість у періоді, в якому в платника виникло таке право, позбавляє останнього заявляти вказану суму в наступному податковому періоді.

З огляду на викладене, судові інстанції дійшли цілком обґрунтованого висновку про правомірність заявлення позивачем до бюджетного відшкодування в травні 2009 року суми податку на додану вартість у розмірі 1 115 444,00 грн.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, до якої приєдналась Прокуратура Рівненської області, залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.