Справа № 2а-769/10/0770
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 березня 2010 рокум. Ужгород№ 2а-769/10/0770

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Іванчулинець Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про протиправну бездіяльність, скасування постанов, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відділу ДВС ГУЮ у Закарпатській області, Департаменту ДВС Мінюсту України яким просить : 1) визнати протиправною та скасувати постанови державного виконавця ППВР ДВС ГУЮ у Закарпатській області Гайданка М.М. від 29.12.2007 року та постанову начальника цього підрозділу від 16.12.2009 року; 2) визнати протиправною бездіяльність начальника відділу ДВС ГУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 по ухиленню від розгляду скарги на постанову державного виконавця та заступника директора Департаменту ДВС ОСОБА_3, який не надав обґрунтовану відповідь на звернення до нього представника позивача з цього приводу, зобовязавши їх розглянути скарги по суті; 3) стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у сумі 1 700 грн. та судові витрати.

Після одержання суддею даної позовної заяви було зясовано, що така не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить адміністративний суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Гайданка М.М. та начальника ППВР ДВС ГУЮ у Закарпатській області від 29.12.2007 та від 16.12.2009 року відповідно, винесені щодо виконавчого листа № 2 829/06 виданого апеляційним судом Закарпатської області 09.07.2007 року про зобовязання Ужгородської міської ради встановити межі земельної ділянки 485 кв.м. розташованої в м. Ужгороді, пл. Егана, 2 право користування якою позивач набула згідно договору купівлі-продажу від 28.05.1991 р. посвідченого Першою Ужгородською нотаріальною конторою реєстраційний № 1-1741.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав і свобод, інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, втому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності,

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби,

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів,

4) спори за зверненнями суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом,

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму .

На підставі ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (ст. 7, 85 Закону "Про виконавче провадження"). Із принципом законності тісно пов'язаний принцип контролю за виконавчим провадженням. Зумовлений він також постюрисдикційним характером діяльності державного виконавця, який повинен виконати те, що вже присудив уповноважений державний.

ЦПК України 2004 року справи, пов'язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця виключено зі справ адміністративної юрисдикції, їх вирішують тепер поряд з іншими питаннями, які виникають у зв'язку з виконанням судових рішень.

Предметом оскарження є рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання судових рішень у цивільних справах, тобто лише щодо тих виконавчих документів, які видано у порядку здійснення цивільної юрисдикції. Тому в цьому разі слід керуватися положеннями ст. 15 ЦПК України щодо цивільної юрисдикції суду.

З викладеного випливає, що компетенція адміністративних судів, встановлена ст. 17 КАС України, на цей спір не поширюється.

Таким чином, суд приходить до переконання що у відкритті провадження за даною позовною заявою слід відмовити з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України - заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України контроль за виконанням рішень ухвалених в порядку цивільного судочинства здійснюють цивільні суди.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 109,165 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі до відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про протиправну бездіяльність, скасування постанов, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_4