Справа № 815/3612/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3612/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 год. 16 хв.

21 липня 2015 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А.В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - не з'явився

представника третьої особи - ОСОБА_2 ( по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ПОРТО-САН» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобовязання зареєструвати право користування (сервітуту) на причал №23, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Приватне підприємство «ПОРТО-САН» з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18284984 від 24.12.2014 року та зобовязання зареєструвати право користування (сервітуту) на причал №23, розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, за договором про встановлення сервітуту від 18.03.2014 року №616-П-ОДФ-14, за заявою згідно з реєстраційним номером №9380897.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18284984 від 24.12.2014 року є незаконним, державний реєстратор не може встановлювати дійсність або не дійсність правочинів, підстав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови у проведенні реєстрації прав на причал за сервітутом, у відповідача не було.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, на адресу відповідача направлялась повістка про виклик до суду, а тому справу розглянуто за його відсутності.

Представник третьої особи позовні вимоги Приватного підприємства «ПОРТО-САН» підтримав та просив їх задовольнити, оскільки третьою особою укладений договір з позивачем про встановлення сервітуту, який на сьогодні є діючим, іншої можливості передати у користування причал ніж шляхом встановлення сервітуту у сторін договору не було, оскільки рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах морського і річкового транспорту про передачу причалів в оренду або концесію не ухвалено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Приватним підприємством «ПОРТО-САН» та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) 18 березня 2014 року укладений договір про встановлення сервітуту № 616-П-ОДФ-14, предметом якого є надання на умовах оплати, визначених договором, право сервітуту на причал № 23 ОФ ДМ «АМПУ», що розташований в акваторії власника, знаходиться у державній власності та закріплений за власником на праві господарського відання (аркуші справи 15-16).

Відповідно до п. п. 2.1 ст. 2 вказаного договору, зміст сервітуту полягає у забезпеченні сервітуарію можливості для виконання комплексу робіт і послуг, пов'язаних із перевалкою вантажів на об'єкті сервітуту.

Представник позивача 12 грудня 2014 року звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права користування (сервітуту) на причал № 23, розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Митна площа, 1, яка була зареєстрована за №9380897 (аркуш справи 11).

Проте, 24 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18284984 від 24.12.2014 року, оскільки, відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Подані документи не містять відомості щодо неможливості заявником задовольнити його потреби іншим способом. Крім того, відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про морські порти України» вказані причали можуть бути обєктами оренди (аркуш справи 10).

Суд вважає рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_4 не правомірним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право користування (сервітут).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 401 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про встановлення сервітуту № 616-П-ОДФ-14 від 18.03.2014 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» надало позивачу право користування (сервітуту) причалом № 23, зазначений договір не визнавався не дійсним, є діючим та таким, що підлягає виконанню, державний реєстратор не наділений правом визнавати договори такими, що є недійсними або нікчемними, а тому рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 18284984 від 24.12.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що право вибору договору за яким зазначений причал буде переданий в користування залишається за сторонами договору і є їх виключним правом та позивач має всі підстави після укладення договору про встановлення сервітуту звернутися до реєстраційної служби із заявою про реєстрації зазначеного права користування.

В матеріалах справи містяться листи та накази Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерства інфраструктури України, з яких вбачається, що механізм експлуатації причалів у морських портах на платній основі шляхом укладення договорів про встановлення сервітуту рекомендовано запровадити до укладення договорів оренди, рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах морського і річкового транспорту про передачу причалів в оренду або концесію не ухвалено.

Відповідно до п. 36, п. 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого 17 жовтня 2013 року постановою Кабінету Міністрів України № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Таким чином, Приватне підприємство «ПОРТО-САН» подало всі документи, необхідні для проведення державної реєстрації права користування (сервітуту), а тому підстави, які зазначені державним реєстратором у рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень суперечать положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно прийнято оскаржуване рішення, якими відмовлено позивачу у реєстрації права користування (сервітуту) на причал №23.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що вимоги Приватного підприємства «ПОРТО-САН» обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ПОРТО-САН» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18284984 від 24.12.2014 року та зобовязання зареєструвати право користування (сервітуту) на причал №23, розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, за договором про встановлення сервітуту від 18.03.2014 року №616-П-ОДФ-14, за заявою згідно з реєстраційним номером №9380897 задовольнити повністю.

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18284984 від 24.12.2014 року - скасувати.

Зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 зареєструвати право користування (сервітуту) на причал №23, розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, за договором про встановлення сервітуту від 18.03.2014 року №616-П-ОДФ-14, за заявою згідно з реєстраційним номером №9380897.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 27.07.2015 року.

Суддя Л.І. Свида

.