Справа № 820/6900/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 липня 2015 р. № 820/6900/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, ПАТ "Альфа-Банк"
про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять суд скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.11.2011 р., №28679137 про арешт майна боржника та оголошення забори на його відчуження (квартира АДРЕСА_1, що належить на праві сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6).

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що в червні 2015р. під час звернення до приватного нотаріуса за вчиненням договору розподілу часток у квартирі № 76 по вул. К.Корка в м. Харкові, вони дізнались про те, що 21.11.2011р. Ленінським відділом ДВС Харківського МУЮ було винесено постанову № 28679137, якою накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_6, та оголошено заборону на його відчуження. Об'єктом обтяження стала квартира № 76 по вул. К.Корка в м. Харкові, котра належить на праві спільної сумісної власності позивачам та ОСОБА_6. Позивачі стверджують, що вказаною постановою вони обмежені у праві як власники квартири вільно розпоряджатись своїм майном. Окрім того, квартира, на яку накладений арешт, трьохкімнатна, належить 4 особам, можливості виділити в ній частку кожному з співвласників не представляється можливим, відповідно, реалізація 1/4 частини цієї квартири, що належить ОСОБА_6, не можлива. За таких обставин, Ленінський відділ ДВС Харківського МУЮ повинен зняти арешт з нерухомого майна, що належить позивачам.

У судовому засіданні представник позивачів підтримала доводи, викладені у позові, просила суд задовольнити позов.

Третя особа - ОСОБА_6, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В уточненій позовній заяві зазначив, що з позовом згоден та просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач - Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, проти позову заперечував. Представник відповідача під час розгляду справи зазначив, що дії відділу по винесенню спірної постанови здійснені з дотриманням вимог закону та у межах повноважень.

Суд, вивчивши доводи позову, вислухавши представників позивачів та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Частиною 2 статті 19 конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, суд приходить до наступного:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, крім іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

З аналізу викладених вище норм права, суд приходить до висновку, що виконавче провадження являє собою сукупність дій державного виконавця, спрямованих на примусове виконання, зокрема, рішень судів. Суд зазначає, що державним виконавцем учиняються дії з примусового виконання, крім іншого, саме рішення судів. Стягувач завертається до державного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду. Виконавчий документ, зокрема, виконавчий лист, що виданий судом, є підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню саме рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, у т.ч. матеріалами виконавчого провадження, номер за ЄДРВП: 28679137, що на примусовому виконанні у Ленінському відділі ДВС Харківського МУЮ знаходився виконавчий лист № 6-124/11, виданий 17.01.2011р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Альфа - Банк" заборгованості за кредитним договором та судових витрат, всього 203419, 67 грн. (а.с. 39-82).

12.09.2011р. державним виконавцем відділу було відкрито виконавче провадження, про що видано постанову від 12.09.2011р. № ВП 28679137 (а.с. 44).

21.11.2011р. державним виконавцем видано постанову № ВП 28679137 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на квартири АДРЕСА_2 (а.с. 56 звор. стор.).

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 є об'єктом обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № ВП 28679137 від 21.11.11р. Леніського відділу ДВС Харківського МУЮ (а.с. 61).

Перевіряючи відповідність закону спірного рішення субєкта владних повноважень, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь субєкта владних повноважень викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем згаданих критеріїв при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст.11 КАС України, а також наведених норм процесуального закону, суд встановив, що порядок дій державного виконавця у разі звернення стягнення на майно боржника встановлений ст. 52 -59 Закону України "Про виконавче провадження".

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 згаданого вище Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1, яка є об'єктом обтяження за постановою державного виконавця, належить на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно приписів ст. ст. 317, 319 та 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що існують всі законні підстави для скасування арешту майна та заборони на його відчуження, яке було накладено на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Харківського МУЮ.

Суд також відмічає, що постановою державного виконавці від 24.06.2013р. виконавчий документ, за яким було відкрито виконавче провадження, повернуто стягувачу з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 82 звор. стор.).

У ході розгляду справи судом встановлений факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин, а відтак, позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, ПАТ "Альфа-Банк" про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.11.2011 р., №28679137 про арешт майна боржника та оголошення забори на його відчуження (квартира АДРЕСА_1, що належить на праві сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 28 липня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко