Справа № 826/3370/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3370/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 09 лютого 2015 року №19198565 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії щодо державної реєстрації права власності на садовий будинок.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є членом обслуговуючого кооперативу «Магнолія», користувачем земельної ділянки НОМЕР_1 на території обслуговуючого кооперативу "Магнолія".

22 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на садовий будинок АДРЕСА_1.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2014 року про проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований: АДРЕСА_1, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.02.2015 року №19198565, оскільки подані документи не відповідають вимогам.

Вважаючи протиправним вищезазначене рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV, та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 7 жовтня 2013 року № 868.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

В силу п.1 ч.1 ст.8 Закону №1952, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Отже, відповідач реалізує повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначені вимогами Закону №1952.

Стеттею 24 вищевказаного Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (пункт 4 частина перша).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.16 Закону №1952,заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною 7 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

В силу ч.3 ст.3 Закону №1952, держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, згідно частин 1 та 2 ст. 15 Закону №1952, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 ст. 22 Закону №1952, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Як визначено пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону №1952, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Матеріали справи свідчать, що 22 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на садовий будинок АДРЕСА_1.

Так, згідно картки прийому заяви 13250122, до заяви про реєстрацію права власності позивачем було подано наступні документи: - опис вкладення у цінний лист, серія та номер: б/н, виданий 15.05.2014 року;- квитанція про сплату за витяг, серія та номер 5769.807.1 від 24.04.2014 року, видавник Приватбанк; - квитанція про сплату держмита, серія та номер:5769.808.3 від 24.04.2014 року, видавник Приватбанк; - технічний паспорт та його копія, виданий 11.03.2014 року, видавник: ТОВ "Проекттехсервісбуд";- довідка та її копія, серія та номер 4 від 04.02.2014року , видавник: ОК "Магнолія"; -копія паспорта громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 18.08.2008 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській обл.; -копія ідентифікаційного коду, виданий 04.03.2005 року Рокитнянською ДПІ; - копія довіреності, серія та номер: 201 від 13.02.2014 року, видавник Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісковець Н.М.; - копія паспорта громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 13.05.2002 року Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій обл..; - копія ідентифікаційного номера, виданого 30.05.2003 року, видавник: ДПІ у Дніпровському районі міста Києва ( а.с.43).

Разом з тим, державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду вищезазначеної заяви позивача від 22 травня 2014 року про проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09 лютого 2015 року №19198565, оскільки подані документи не відповідають вимогам (а.с.104).

З матеріалів справи встановлено, що вивчаючи подані документи, державним реєстратором зроблено висновок на підставі довідки ОК «Магнолія» від 04.02.2014 року №4, що ОСОБА_3 є членом обслуговуючого кооперативу «Магнолія» (протокол №1 загальних зборів членів товариства від 30 жовтня 2004 року) та в 1991 році ним побудовано садовий будинок.

Крім того, державний реєстратор посилався на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про ОК «Магнолія» вулиця Ентузіастів, 6, згідно п.1.14 Порядку ведення словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 06.07.2012 року №1014/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року №1151/21463.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що садовий будинок був збудований в 1991 році, згідно технічного паспорту, а позивач не зобов»язаний доводити відповідачу, що саме ним побудовано зазначений садовий будинок.

Також, колегія суддів вважає вірним посилання апелянта на те, що питання присвоєння поштової адреси об»єктам нерухомого майна збудованим до 2011 року законодавчо не врегульовано. Документом, який дає змогу встановити факт присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, яки дає змогу встановити факт присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси, зокрема, довідки.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві неправомірно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 09 лютого 2015 року №19198565 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 травня 2014 року за № 6719833 щодо реєстрації права власності на нерухоме майно -садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовну, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли частково підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2015 року скасувати та винести нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 09 лютого 2015 року № 19198565 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 травня 2014 року за № 6719833 щодо реєстрації права власності на нерухоме майно -садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено 21.07.2015 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: