Справа № 2а-1064/10/1170
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2010 року Справа № 2а-1064/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагун А.В.;

при секретарі Джебко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом закритого акціонерного товариства „Науково-виробниче підприємство „Радій до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про визнання не чинними рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство „Радій (далі по тексту ЗАТ „Науково-виробниче підприємство „Радій) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Кіровограді (далі по тексту ДПІ у м. Кіровограді), заміненої на правонаступника Кіровоградську обєднану державну податкову інспекцію (далі по тексту Кіровоградська ОДПІ), в якому просило визнати не чинними податкові повідомлення-рішення №/0 від 06.08.2009 року, №/1 від 13.11.2009 року, №/2 від 25.12.2009 року, №/3 від 09.03.2010 року .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно чинного податкового законодавства у нього передбачено право на віднесення до податкового кредиту звітного періоду сум сплаченого ПДВ у попередніх звітних періодах, однак податковий орган, не визнавши зазначене право оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначив зобовязання з податку на додану вартість у сумі 33 945 грн. грн., в тому числі за основним платежем 32 329 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1616 грн.

Кіровоградська ОДПІ у своїх письмових запереченнях, просила у задоволенні адміністративного позову відмовити, пославшись на законність і обґрунтованість податкового повідомлення-рішення. Відповідач вважає, що не скориставшись своїм правом на віднесення до податкового кредиту звітного періоду сплаченої суми ПДВ, у якому виникло таке право, фактично відмовився від нього, а тому не має права в подальшому заявляти суму ПДВ до податкового періоду наступних періодів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення згідно позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Судом встановлено, що ЗАТ „Науково-виробниче підприємство „Радій зареєстроване як юридична особа, код ЄДРПО 14312430, та взяте на податковий облік Кіровоградською ОДПІ як платник податку на додану вартість (а.с. 92).

17 липня 2009 року позивачем подано до ДПІ у м. Кіровограді податкову декларацію з ПДВ за червень 2009 року, у звязку з чим податковим органом проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку поданої декларації, за результатами чого складено акт від 30.07.2009 року №826/1520/300112054 (а.с. 9-11).

На підставі акту перевірки 06 серпня 2009 року ДПІ у м. Кіровограді прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу, за порушення пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7, пп. 7.2.3, пп.7.2.6 п. 7.2 п. 7 Закону України „Про податок на додану вартість, визначено зобовязання з ПДВ в сумі 33 945 грн., в тому числі за основним платежем 32 329 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1 616 грн. (а.с. 16).

Позивач не погодившись із зазначеним рішенням оскаржив його в адміністративному порядку до ДПІ у м. Кіровограді, Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області, Державної податкової адміністрації України, за результатами чого у задоволенні скарг відмовлено та прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 13.11.2009 року, №/2 від 25.12.2009 року, №/3 від 09.03.2010 року аналогічні первинному.

Як слідує з акту перевірки та пояснень представника відповідача порушення пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7, пп. 7.2.3, пп.7.2.6 п. 7.2 п. 7 Закону України „Про податок на додану вартість, на думку податкового органу, виявилось у тому, що позивачем до податкового кредиту за червень 2009 року включено суму податкового кредиту попередніх періодів у загальному розмірі 32 329 грн.

Суд не погоджується з такими доводами податкового органу, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Особливі види мита справляються на підставі рішень про застосування антидемпінгових, компенсаційних і спеціальних заходів, прийнятих відповідно до законів України.

Пунктами 1.5, 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Звітний (податковий) період - період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 7.1 ст. 7, п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 вказаного Закону поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. При здійсненні господарської операції у момент виникнення податкових зобовязань продавця складається податкова накладна у двох примірниках.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 зазначеного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог пп. 7.2.6 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон) податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Підпунктом 7.4.5 ст. 7 Закону визначено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат зі сплати податку, не підтверджених податковими накладними.

Враховуючи зазначене, а також порядок визначення дати виникнення права на податковий кредит, суми ПДВ за податковими накладними, отриманими із запізненням (за умови виконання норм пп. 7.4.1 Закону), включаються до податкового кредиту того звітного періоду, в якому фактично отримано податкові накладні.

Факт отримання із запізненням податкових накладних у червні 2009 року підтверджується журналом реєстрації податкових накладних (а.с.157-177).

Також, суд не погоджується із позицією відповідача, що відсутність включення суми податкового кредиту та подання заяви і скарги на платника податку, який не видав податкову накладну свідчить про прийняття рішення таким платником не формувати кредит із зазначеної суми подання заяви, оскільки абзацом 2 пп. 7.2.6 Закону України „Про податок на додану вартість передбачено право, а не обовязок, у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту.

Таким чином, те, що позивач не скористався своїм правом на звернення зі скаргою до податкового органу про ненадання контрагентами податкових накладних у встановлені строки, не позбавляє його права на включення до складу податкового кредиту наступних періодів накладних, виписаних контрагентами в червні, грудні 2008 року, в січні, лютому та березні 2009 року.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати оскаржувані податкові-повідомлення-рішення нечинним.

Водночас, такий спосіб захисту (вимога про визнання акта нечинним), як випливає з системного аналізу статей 105, 162, 171 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів. Відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Таким чином, вимога позивача щодо визнання нечинними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи положення ч.2 ст. 11 КАС України, суд виходить за межи позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів сторони, про захист яких вона просить, визнає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, в порушення п.1 ч.3 ст.3 КАС України, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення не можуть вважатись законними і підлягають визнанню протиправними.

Так як, судове рішення ухвалене на користь позивача, що не є субєктом владних повноважень, у відповідності до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати по справі, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 3,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 06 серпня 2009 року, №/1 від 13 листопада 2009 року, №/2 від 25 грудня 2009 року,№/3 від 09 березня 2010 року про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 33 945 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій" сплачений судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постанови в повному обсязі - 11.10.2010.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1