Справа № 2а-11367/11/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/9991/33305/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року

у справі № 2а-11367/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» (далі - ТОВ «Украгроальянс»; позивач) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби (далі - ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС; відповідач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № -31026448 від 08 липня 2011 року та № -31026448 від 08 липня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, а постановлені у справі судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ «Украгроальянс» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за березень 2011 року, за результатами якої складено акт № 634/1-0710/31026448 від 23 червня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № -31026448 від 08 липня 2011 року, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 439 782,00 грн.; № -31026448 від 08 липня 2011 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість за травень 2011 року в розмірі 439 782,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 109 945,50 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 46.1 статті 46, пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) з огляду на безпідставне подання 18 травня 2011 року без відповідних додатків уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року, яким показник рядка 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів» зменшено на суму в розмірі 439 782,00 грн. шляхом її перенесення до рядка 23.1 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку».

Крім того, обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган посилався на відсутність у позивача в даному випадку права на складання уточнюючого розрахунку з метою зміни напряму бюджетного відшкодування, оскільки така зміна не може розцінюватись як виправлення помилки.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 200.6 статті 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як з'ясовано судами першої та апеляційної інстанцій в розглядуваній ситуації, позивачем при поданні податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року надано всі необхідні для отримання бюджетного відшкодування додатки, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями № 2. В свою чергу, при поданні уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року числове значення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, товариством не змінено, а лише здійснено коригування напрямку бюджетного відшкодування.

З огляду на викладене та враховуючи те, що ПК України не передбачає обмежень щодо виправлення платником з урахуванням строків давності самостійно виявлених помилок, що містяться у раніше поданій ним звітності, в тому числі в будь-якому рядку відповідної податкової декларації, доводи контролюючого органу про необхідність позбавлення позивача в спірному випадку права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на рахунок у банку та нарахування йому штрафних (фінансових) санкцій цілком об'єктивно визнані судами попередніх інстанцій помилковими.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.