Справа № 826/13739/13-а
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2015 р. м. Київ К/800/21430/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі № 826/13739/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Експрес" до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Марін Експрес" (далі - ТОВ "Марін Експрес") звернулось в суд з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - ОДПІ) в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 травня 2013 року № та від 14 серпня 2013 року №; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Київській області про результати розгляду скарги від 26 липня 2013 року №436/10/10-36-10-01-206/435; стягнути з Державного бюджету України 321,34 грн. судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управлінням Міндоходів у Київській області про результати розгляду скарги від 26 липня 2013 року №436/10/10-36-10-01-206/435.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року скасовано, прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено.

В касаційній скарзі ОДПІ посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "Марін Експрес" є орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в селі Кірово, Бориспільського району, Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:0010, площа 0,4998 га.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю за звітний податковий період: з 2011 по 2013 роки, за результатами якої складено акт від 08 квітня 2013 року № 93/15-1/33398085 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено неправильне застосування позивачем розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки при визначенні суми орендної плати за землі державної та комунальної власності, що стало причиною заниження податкового зобов'язання з орендної плати за 2011 рік на суму 12 646,56 грн., за 2012 рік на суму 11 495,29 грн., за січень-березень 2013 року на суму 2 873,82 грн.

Не погодившись із висновками Акту, ТОВ "Марін Експрес" подало заперечення, за результатами розгляду яких, ОДПІ проведено перерахунок податкових зобов'язань за 2011 рік.

На підставі вищенаведеного Акта, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 14 травня 2013 року № про сплату грошового зобов'язання зі сплати земельного податку з січня 2011 року по березень 2013 року в сумі 24 396,44 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку, за результатами якого, прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 14 серпня 2013 року №. Сума зобов'язання зі сплати земельного податку з січня 2011 року по березень 2013 року склала 26 966,14 грн. за основним платежем та 5 166,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що питання стосовно встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди. Таким чином, саме умови договору (включаючи і умову щодо розміру орендної плати) є обов'язковими для виконання сторонами, за якими орендодавець (відповідна рада) має право вимагати сплати, а орендар зобов'язаний сплачувати визначену договором орендну плату за користування земельною ділянкою.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Кіровської сільської ради від 15 вересня 2009 року № 1244-34-05 було затверджено нову нормативно-грошову оцінку землі в межах населених пунктів.

Так, у відповідності до вищенаведеного рішення, затверджено нову нормативно-грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0010, площею 0,4998 га, що знаходиться в с. Кірове, Бориспільського району, Київської області з 2011 року, становить 14 949,12 грн.

Листом від 12 квітня 2011 року № 1142, Управління Держземагенства у Бориспільському районі, Київської області, повідомило ОДПІ, про затвердження нової нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що знаходяться на території Бориспільського району і перебувають у власності та користуванні юридичних осіб, в тому числі земельних ділянок, які знаходяться у користуванні позивача.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що листом від 31 серпня 2010 року № 524/2-26 Кіровською сільською радою повідомлено ТОВ "Марін Експрес" про затвердження нової нормативно грошової оцінки земель с. Кірове, Бориспільського району, Київської області.

Проте, позивачем самостійно не внесено змін до податкової звітності та не надано податковому органу копій документів, за допомогою яких здійснюється податковий контроль.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За змістом пунктів 288.2, 288.5 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Згідно з підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування плати за змелю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 20 лютого поточного року (в 2010 - 2011 роках - до 1 лютого) подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 Податкового кодексу, а розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативно - грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативно грошової оцінки землі.

Тобто, у разі зміни нормативно грошової оцінки землі та ставки податку від нормативної грошової оцінки, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов'язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок.

З набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати наведеним законодавчим положенням та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж обчислений за викладеними правилами.

Водночас, статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації, визначених Кабінетом Міністрів України, не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації. Регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

При цьому, приймаючи рішення, суди попередніх інстанцій, не надали оцінки рішенню Кіровської сільської ради від 15 вересня 2009 року № 1244-34-05, яким було затверджено нову нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, яка є предметом Договору, що стало підставою для донарахування позивачу орендної плати за 2011-2012 роки.

З огляду на викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову закріплений нормами статті 7, частини четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає (частини четверта, п'ята зазначеної статті).

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, для правильного вирішення даного спору судам необхідно дослідити виконання Кіровською сільською радою вимог статті 12 вищезазначеного Закону, зокрема, встановити чи офіційно оприлюднювалось рішення від 15 вересня 2009 року № 1244-34-05 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель сільського населених пунктів Артемівка, Кірове, Лебедин, Мала Стариця, Сулимівка, Кіровської сільської ради, Бориспільського району, Київської області".

Зі змісту частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального та процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Отже, неповне з'ясування судами дійсних обставин справи та допущені порушення норм процесуального права є підставною для скасування прийнятих рішень та направлення справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі № 826/13739/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: