Справа № 2а-7783/09/1170
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 року Справа № 2а-7783/09/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Сагун А.В., при секретарі - Джебко А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратура Новгородківського р-ну про визнання незаконними дій, незаконним та скасування протесту прокурора і стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Удовиченко ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до прокурора Новгородківського району Кіровоградської області, Головного Управління Державного Казначейства України в Кіровоградській області з вимогою про визнання незаконними дії прокурора направлені на незаконне позбавлення права власності на майно, визнання незаконним та скасування протесту прокурора на рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №378 від 29.12.04. «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна»та відшкодування з державного бюджету України матеріальної шкоди в сумі 20 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що прокурором незаконно складено та внесено протест від 28.07.09. на рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №378 від 29.12.04. «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна», оскільки відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконним в судовому порядку, законодавством України не передбачено право виконкому селищної ради скасовувати свої розпорядження. В порушення статті 21 Закону України «Про прокуратуру»прокурор вніс протест до органу який видав опротестований акт та в протесті прокурор не ставить питання про приведення акту у відповідність із законом. Вказані незаконні дії прокурора викликали у позивача моральні страждання які він оцінив у 20 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник прокурора в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову зазначивши, що при проведенні перевірки законності рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №378 від 29.12.04. «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна»встановлено порушення чинного законодавства України, а саме в порушення Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.02., яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, виконкомом селищної ради прийнято рішення про оформлення за позивачем права власності на будівлі на підставі акту про технічний стан, який не є правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.20, 21 Закону України «Про прокуратуру»на виявлене порушення чинного законодавства України прокурором внесено протест до органу який його видав. Рішення від 27.08.09. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.12.04. №378»прийнято виконавчим комітетом ради, яким в разі відсутності підстав для скасування рішення могло бути відхилено протест прокурора. Отже позивачем недоведено, що при винесені протесту прокурором порушено вимоги чинного законодавства, відсутні будь які докази спричинення моральної шкоди та не визначено причинний зв'язок між діями прокурора та моральною шкодою позивача.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Кіровоградській області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову зазначивши, що прокурор вносячи протест на незаконний акт діяв в межах наданих йому законодавством України повноважень. Позивачем не підтверджено, що прокурор вийшов за межи своєї компетенції і своїми діями позбавив позивача права власності на майно. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення йому маральної шкоди.

Заслухавшипредставників позивача, прокурора, пояснення представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про прокуратуру", предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, у тому числі, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Абзацом 2 частини 2 статті 20 цього Закону встановлено, що при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право, зокрема, вносити подання або протест на рішення місцевих Рад залежно від характеру порушень.

Статтею 21 цього Закону передбачено, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.

У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Судом встановлено, що 29.12.04. виконавчим комітетом Новгородківської селищної ради прийнято рішення №378 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна»відповідно до пункту 1 якого затверджено акт про технічний стан комплексу будівель в смт. Новгородка, вул. Ульянова,1. Пунктом 2 визначено оформити право власності на зазначений комплекс будівель за Удовиченко ОСОБА_2 та пунктом 3 зобовязано Новгородківське дільницю Кіровоградського ОБТІ видати свідоцтво на право власності на комплекс будівель.

28.07.09. прокурором Новгородківського району на імя голови Новгородківської селищної ради, який відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування»очолює виконавчий комітет ради, внесено протест на рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №378 від 29.12.04. «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна». Відповідно до зазначеного протесту, прокурором при проведенні перевірки законності зазначеного рішення встановлено порушення чинного законодавства України, а саме в порушення Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.02., яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, виконкомом селищної ради прийнято рішення про оформлення за позивачем права власності на будівлі на підставі акту про технічний стан, який не є правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01.07.2004, № 1952-IV, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є:

державний акт на право власності на земельну ділянку у випадках, визначених законом;

нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна;

договір про приватизацію майна державних підприємств;

договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку;

нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна;

свідоцтво про право на спадщину;

свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя;

свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів;

свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду;

рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва;

акти прийому нерухомого майна до експлуатації;

договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно;

рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили;

інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 20 зазначеного Закону документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.02., в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено вичерпний перелік випадків оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, що провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування а саме:

- фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію;

- власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. У разі, якщо співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку;

- членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески;

- юридичним особам у разі внесення до статутного фонду об'єктів нерухомого майна їх засновниками;

- фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) підприємства, об'єднання, організації отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, об'єднання, організації, що ліквідовується;

- фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників підприємства і за рішенням засновників (власників) отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм за актом приймання-передавання;

- інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, акта приймання-передавання об'єкта (частини) інвестору;

- реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна з представленням рішень комісій з реабілітації про повернення цього майна;

- у разі виділення окремого будинку зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше будинків (будівель);

- фізичним та юридичним особам при представленні договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна, акта про прийняття об'єкта в експлуатацію та акта приймання-передавання цього об'єкта;

- фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові і навпаки, при наданні рішення відповідного органу;

- фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, крім правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

З огляду на викладене, в ході перевірки прокурором виявлено порушення вимог чинного законодавства України, а саме ст.19,20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.02.

Відсутність в протесті прокурора посилання на порушену норму закону не спростовує сам факт порушення закону.

Суд критично ставиться до твердження позивача, що протест подано не до уповноваженого органу, оскільки відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про прокуратуру»протест на незаконний акт внесено до органу який його видав.

Вирішуючи питання щодо законності дій прокурора, суд виходили з того, що дії прокурора Новгородківського району вчинені відповідно до статті 21 Закону України "Про прокуратуру" та не суперечать статті 19 цього Закону, а також не порушують право власності Удовиченко ОСОБА_2, оскільки протест підлягає подальшому вирішенню органом, якому він внесений, а також передбачає прийняття цим органом відповідного рішення, задоволення або відхилення протесту.

29 серпня 2009 року виконавчим комітетом Новгородківської селищної ради прийнято рішення №180 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.12.04. №378»відповідно до якого відмінено п.2 рішення щодо оформлення права власності на комплекс будівель в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В п.2 зазначеного рішення вказано, що при наявності правовстановлюючих документів розглянути дане питання повторно.

Суд критично ставиться до посилання представника позивача, як на доказ незаконності протесту прокурора на постанову Новгородківського районного суду по справі №2-а-37 від 26.01.10., оскільки предметом судового розгляду зазначеної справи є визнання незаконним рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №180 від 27.08.09., питання незаконності протесту прокурора в ході судового розгляду не досліджувалось та незаконність протесту прокурора не встановлено зазначеним рішенням.

Суд не приймає посилання позивача на рішення Конституційного суду по справі №1-9/2009 від 16.04.09., як на доказ незаконності протесту прокурора, оскільки зазначеним рішенням визначається відповідність Конституції України повноважень органу місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування»щодо скасування своїх рішень». Однак, питання відповідності рішення виконавчого комітету Новгородківської селищної ради від 29.08.09. №180 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.12.04. №378»вимогам чинного законодавства під час розгляду даної справи не вирішується.

Враховуючи, що протест прокурора є законним, дії прокурора щодо внесення протесту на незаконний акт не порушують право власності Удовиченко ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій прокурора, визнання незаконним та скасування протесту та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. належить відмовити.

Судових витрат, які підлягали б відшкодуванню на користь відповідача судом не встановлено.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резулятивної частин рішення, з дня складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Дата складання постанови в повному обсязі - 29.10.03.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3