Справа № 806/2417/15
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/2417/15

час прийняття: 16 год. 45 хв. категорія 8.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Шкорботун Ю.О.,

за участю: представника позивача Камінський А.Ф.,

представника відповідача Житкевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" Повного товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО "Торгове агентство" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015 р. №,

встановив:

Дочірнє підприємство "Євроголд Індестріз ЛТД" Повного товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО "Торгове агентство" звернулося з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2015 р. №

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Відповідачем була призначена та проведена камеральна перевірка даних підприємства, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування за квітень 2015року. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку про нікчемність господарських операцій Позивача з ПП "Тексбуд" щодо надання будівельних та ремонтних робіт, що мали місце в липні 2014року. Вказані господарські операції, як зазначив представник Позивача, мали реальний характер і підтверджуються всіма необхідними документами, що стало підставою для врахування їх при визначенні податкових зобов'язань підприємства з податку на додану вартість та сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню.

Представник Відповідача, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, проти позову заперечила і пояснила, що дійсно 09.06.2015року була проведена камеральна перевірка даних підприємства, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування за квітень 2015року. За результатами такої перевірки було встановлено, що Позивачем в декларації з податку на додану вартість не враховані результати попередньої перевірки за липень 2014року щодо невизнання господарських операцій Позивача з ПП "Тексбуд".

На думку податкового органу господарські операції Позивача з ПП "Тексбуд" по наданню будівельно-ремонтних робіт в липні 2014року проводилися лише по регістрах бухгалтерського обліку без мети настання реальних наслідків та не носили реального характеру. Як зазначила представник Відповідача, у ПП "Тексбуд" відсутні реальні можливості щодо надання таких послуг, а в актах КБ-3 не зазначені субпідрядники на такі види робіт. Зазначені порушення, на думку представника Відповідача, стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення щодо завищення Позивачем сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосування фінансових санкцій за вказаний період.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення платником своїх зобов'язань з цього податку і сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню, регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що податковим органом 09.06.2015року була проведена камеральна перевірка даних підприємства, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування за квітень 2015року. За результатами такої перевірки було встановлено, що Позивачем в декларації з податку на додану вартість за квітень 2015року не враховані результати попередньої перевірки за липень 2014року щодо завищення від'ємного значення з податку на додану вартість, яке переноситься до складу наступного звітного періоду, зумовленого невизнанням господарських операцій Позивача з ПП "Тексбуд".

На підставі висновків камеральної перевірки було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 11.06.2015 р. № про завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 35153,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 17577,00грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні 11.06.2015 р. № завищення Позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 35153,00грн. та застосування до нього фінансових санкцій в сумі 17577,00грн. були зумовлені порушення Позивачем вимог п.200.1 і п.200.4 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків, зазначених в актах перевірок від 09.06.2015року і від 17.04.2015року, та пояснень представника податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стало виключно невизнання податковим органом сум податкового кредиту, сформованого за результатами господарських операцій Позивача з ПП "Тексбуд" з придбання будівельних робіт, які мали місце в липні 2014року.

Доводи податкового органу про завищення Позивачем сум податкового кредиту за липень 2014року на 35153,14грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

За приписами п.198.1 та п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Суд не приймає до уваги доводи представника Відповідача, що зазначені угоди придбання будівельних робіт, які мали місце в липні 2014року, між Позивачем та ПП "Тексбуд" носили нікчемний характер, так як не носили реального характеру.

В судовому засіданні встановлено, що спірні господарські відносини були зумовлені договорами підряду на проведення будівельно-ремонтних робіт №0705/1ПР від 07.05.2014р., №3006/1ПР від 30.06.2014р., №0107/1МР від 01.07.2014року, №0107/БР від 01.07.2014року, укладеними між Позивачем та ПП "Тексбуд".

Про реальність даних господарських операцій між Позивачем та ПП "Тексбуд" щодо придбання зазначених будівельних робіт в липні 2014року свідчать наявні в матеріалах справи та досліджені судом первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3), локальні кошториси, податкові накладні, банківські платіжні доручення, рахунок-фактура та відомість по взаєморозрахунках з контрагентами), які підтверджують факт надання зазначених робіт та їх оплату.

Як зазначено у відомості по взаєморозрахунках з контрагентами, платіжним дорученням від 24.07.2014року, дослідженій в судовому засіданні, Позивачем ПП "Тексбуд" сплачено відповідно за вказані будівельні роботи 210918,80грн., в тому числі 35153,18грн. ПДВ, (а.с.57-58).

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сплачені Позивачем у вартості будівельних робіт 35153,18грн. податку на додану вартість правомірно, у відповідності до вимог Податкового кодексу України були віднесені до податкового кредиту Позивача за липень 2014року в розмірі 35153,18грн.

За приписами п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту лише суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Заперечуючи проти позову Відповідачем та його представником, всупереч вимогам ст.71 КАС України, не надано жодних належних та відповідних доказів того, що досліджені судом податкові накладні оформленні з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України.

Більш того, при дослідженні в судовому засіданні податкових накладних, виданих ПП "Тексбуд" Позивачу в липні 2014року щодо наданих будівельних робіт, представник Відповідача визнала, що такі податкові накладні відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Таким чином, в розумінні вимог ст.200 Податкового кодексу України (в редакції на день виникнення спірних відносин) вказана сума податкового кредиту підлягала врахуванню Позивачем при визначенні суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню).

Крім цього, суд зазначає, що в розумінні вимог ст.ст.138 і 139 Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення спірних відносин в листопаді 2014року, при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток не враховуються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Тобто, висновок податкового органу про "певну безтоварність" таких господарських операцій Позивача, як платника податку на прибуток, зумовлював зменшення валових витрат по цим операціям та визначення Позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток.

Разом з тим, в судовому засіданні представник Відповідача зазначила, що податковим органом не приймалося жодних рішень з приводу неправомірності визначення Позивачем валових витрат, зумовлених вказаними господарськими відносинами з ПП "Тексбуд" в липні 2014року. Жодного обґрунтування таких алогічних дій податкового органу її представник не надала.

Суд вважає безпідставними також доводи податкового органу про відсутність документального підтвердження зазначених господарських операцій Позивача з ПП "Тексбуд", в силу дефектності первинних документів (довідок КБ-2в, КБ-3), а саме не зазначенням субпідрядників будівельних робіт.

Безспірно, відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України, Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 року N 668, та укладених договорів підряду ПП "Тексбуд" як підрядник мав право залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. При цьому ПП "Тексбуд" виступав перед Позивачем як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Разом з тим, податковим органом не враховано, що з 01.01.2014року набув чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013р. № 293 Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Саме вказаним наказом затверджені:

-додаток Т (довідковий) "Форма акта приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2а)";

-додаток У (довідковий) "Форма довідки про вартість виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-3)".

Тобто, відповідно до вказаного наказу зазначені довідки ( № КБ-2а, № КБ-3) мають статус довідкових первинних документів, а не обов'язкових, а їх форми є лише примірними.

Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, звільняє Позивача від відповідальності за наявні чи можливі порушення правил ведення первинного бухгалтерського та податкового обліку його контрагентами.

Правомірність визначення Позивачем свої зобов'язань з податку на додану вартість виключає можливість застосування до нього жодних фінансових санкцій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 11.06.2015 р. №, відповідно до якого Дочірньому підприємству "Євроголд Індестріз ЛТД" Повного товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО "Торгове агентство" зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 35153,00грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 17577,00грн., винесено не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказом понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, судові витрати Дочірнього підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" Повного товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО "Торгове агентство" у вигляді 182,70гр. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 11.06.2015 р. №.

Судові витрати Дочірнього підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" Повного товариства "Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО "Торгове агентство" у вигляді 182,70гр. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 27 липня 2015 р.