Справа № 31002/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2011 р.справа № 2а-753/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року у справі №2а-753/10/1170 за позовом Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих до Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Олександрійське учбово-виробничого підприємство Українського товариства сліпих звернулося до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень а.с.94-95, просило визнати правомірним застосування нульової ставки з податку на додану вартість до послуг по наданню в оренду приміщень та автостоянки та скасувати податкове повідомлення рішення №/0 від 14.05.10, яким позивачеві, за порушення п.п.6.1, п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6, п.п.7.4.4 п.7.4, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", п.5.11 пп.5.12 розділу 5 Порядку заповнення та подання декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 №166, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за деклараціями за січень 2010 року у сумі 1599 грн., за лютий 2009 року - у сумі 5469 грн. та податкове повідомлення рішення №/0 від 01.03.2010 року яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 4985 грн., з яких за деклараціями за листопад 2009 року у сумі 2387 грн., за грудень 2009 року у сумі 2598 грн. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що податковий орган, в порушення вимог п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість", дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем неправомірно оподатковувались за нульовою ставкою операції з надання в оренду приміщення та автомобільної стоянки.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції №/0 від 01.03.2010 року та №/0 від 14.05.2010 року. В іншій частині позову відмовлено. Постанова суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивована наявністю у позивача права застосування нульової ставки з податку на додану вартість до послуг по наданню в оренду приміщень та автостоянки.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Олександрійська обєднана державна податкова інспекція Кіровоградської області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не повне зясування судом обставин справи, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що послуги з оренди не відповідають критеріям наданих послуг платником, в частині безпосереднього виготовлення цих послуг, як то передбачено п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість".

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Олександрійське учбово-виробничого підприємство Українського товариства сліпих зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 17.02.1992 року та перебуває на податковому обліку в Олександрійської ОДПІ і є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №15507978 від 28.06.1997р.

В період з 08.02.2010р. по 15.02.2010р., Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області була проведена позапланова виїзна перевірка Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад, грудень 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалась з 01.10.2009р. по 31.12.2009р., за результатами якої складено акт №66/2350/03967760 від 18.02.2010р.

В зазначеному акті ДПІ зроблено висновок про порушення позивачем вимог пп.6.2.8 п.6.2 ст.6, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.5.11 п.5.12 розділу 5 Порядку заповнення та подання декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України 30.05.1997р. №166, яке полягає в оподаткуванні за нульовою ставкою операцій з надання в оренду приміщення та автомобільної стоянки, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування за листопад 2009р. у сумі 2387 грн., та в грудні 2009 р. у сумі 2598грн.

Також, у період з 20.04.2010 року по 28.04.2010 року повноважними особами Олександрійської ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень, лютий 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось з 01.12.2009р. по 28.02.2010р., за результатами якої складно акт №211/2350/03967760 від 30.04.2010р.

В зазначеному акті ДПІ зроблено висновок про порушення позивачем вимог пп.6.2.8 п.6.2 ст.6, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.5.11 п.5.12 розділу 5 Порядку заповнення та подання декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України 30.05.1997р. №166, за рахунок оподаткування за нульовою ставкою операцій з надання в оренду приміщення та автомобільної стоянки, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування за січень 2010р.. у сумі 1599 грн., та в лютому 2010 р. у сумі 5496грн.

Висновків про порушення позивачем вимог пп.6.2.8 п.6.2 ст.6, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий орган дійшов з огляду на наступне.

Позивачем протягом листопада 2009 року, грудня 2009 року, січня 2010 року, лютого 2010 року фізичним та юридичним особам надавалися послуги з оренди приміщення та автомобільної стоянки на загальну суму 12989, 62 грн., 14682, 46 грн., 28191, 19 грн., 23315, 53 грн., відповідно. Дані операції, на думку відповідача, неправомірно оподатковувалися позивачем за нульовою ставкою, що призвело до заниження обсягу операцій за ставкою 20% на вказані суми та до заниження задекларованих податкових зобовязань у податкових деклараціях з ПДВ за листопад 2009 року в сумі 2598 грн., за грудень 2009 року - в сумі 2936, 4 грн., за січень 2010 року - в сумі 5638 грн., за лютий 2010 року - в сумі 4663 грн.

Позиція податкового органу, з цього питання, полягає в тому, що послуги, які надані позивачем з оренди приміщення та автомобільної стоянки не є послугами, що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, у звязку з чим ці операції підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 20%.

За результатами вказаних перевірок та складених актів прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.03.2010р. №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2009р. у сумі 2387 грн., за грудень 2009р. у сумі 2598 грн. та від 14.05.2010р. №./0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2010р. у сумі 1599 грн., за лютий 2009р. у сумі 5469 грн.

Правомірність та обґрунтованість зазначених податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами полягають в тому, чи має позивач право на податкову пільгу, а саме застосування нульової ставки з ПДВ при здійсненні господарських операцій щодо надання в оренду приміщень та автомобільної стоянки.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на застосування нульової ставки з податку на додану вартість до послуг по наданню в оренду приміщень та автостоянки. Ці висновки судом обґрунтовані з посиланням на п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість".

Колегія суддів вважає такі висновки суду обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, за нульовою ставкою оподатковуються операції з поставки товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім грального і лотерейного бізнесу та послуг з поставки підакцизних товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого комісіонера здійснювати поставку товарів від імені та за дорученням комітента без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу валових витрат виробництва.

Безпосереднім вважається виготовлення товарів, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Зазначені підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право застосовувати цю пільгу за наявності реєстрації у відповідному податковому органі, яка здійснюється на підставі подання позитивного рішення міжвідомчої Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів та відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Встановлені обставини справи, які не заперечувались відповідачем, свідчать про те, що Олександрійське учбово-виробничого підприємство Українського товариства сліпих відповідає критеріям підприємства, яке має право на застосування нульової ставки з ПДВ згідно з п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість".

Регіональною комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів позивачу надано Дозвіл на право користування пільгами з оподаткування (а.с.48), який зареєстрований у податковому органі.

Як зазначено вище, позиція податкового органу, у спірних правовідносинах, полягала в тому, що послуги, які надані позивачем з оренди приміщення та автомобільної стоянки не є послугами, що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, у звязку з чим ці операції підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 20%. Тобто, ДПІ наполягала на тому, що нульова ставка з ПДВ може застосовуватися до операцій з надання послуг, які безпосередньо виготовлені підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, вірно зазначив, що така позиція податкового органу не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Так, суд першої інстанції правомірно вказав на те, що відповідно до п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість" умови безпосередності стосуються виготовлення товарів, а не послуг, як на тому наполягав відповідач.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з абз.2 п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість" відповідно до якого, безпосереднім вважається виготовлення товарів, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Отже, у вказаній нормі матеріального права йдеться про безпосереднє виготовлення товарів, а не послуг. При цьому, до витрат віднесено переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, тобто ті витрати, які можуть мати місце саме при виготовлені товарів.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»поставка послуг - будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Таким чином, виходячи із законодавчо визначеного поняття «поставка послуг», послуги не можуть містити у собі такі витрати, як переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, про які зазначено в абз.2 п.п.6.2.8, п.6.2 ст.6Закону України "Про податок на додану вартість".

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, яким задовольнив частково позовні вимоги Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції, а носять характер особистого тлумачення податковим органом окремих норм матеріального права.

У звязку з чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року у справі №2а-753/10/1170 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2011р.).

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: О.В. Юхименко