Справа № 2-а-11713/11
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2011 Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Кагарлик адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про визнання відмови протиправною, зобовязання провести перерахунок додаткової пенсії, підвищення до пенсії та виплатити заборгованість ,-

В С Т А Н О В И В:

в позові позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною відмову відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплатити позивачу щомісячну компенсацію за втрату годувальника відповідно до ст.52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. А також просила зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу починаючи за шість місяців з дня звернення до суду з позовом та в подальшому забезпечити її виплату, з урахуванням вже проведених виплат: щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ст..52 вказаного Закону у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць, так як непрацездатний позивач перебував на утриманні померлої внаслідок Чорнобильської катастрофи годувальника - дружини ОСОБА_3, але отримувала менший розмір щомісячної компенсації за втрату годувальника, ніж визначений вимогами законодавства.

Також позивач просив зобовязати відповідача в подальшому забезпечити щомісячну виплату згідно діючого законодавства на момент виплати.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася та подала до суду заперечення, в якому позов ОСОБА_1. не визнала та просила його позов залишити без задоволення з наступних підстав. ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі додаткова пенсія позивачу виплачується в тому обсязі, які були виділені Головному ОСОБА_2 для даного виду виплати. Крім того, вони виконують лише делеговані повноваження з питань соціального захисту і до їх компетенції не входить прийняття рішення по визначенню розмірів доплат і компенсацій, тому дані виплати здійснюються в межах коштів виділених Кабінетом Міністрів України. Статтею 62 Закону № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Частина 1 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни Індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( в редакції до діяла до 01.01.2008 року) позивач має право на щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка призначається у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком щоразу визначався постановами Кабінету Міністрів України, в яких зазначалися обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат. Мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановлюється відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Він застосовується виключно для встановлення розмірів пенсій, визначених цим Законом (ч. 3 ст.28), тобто її положення не поширюються на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Звертають увагу суду на те, що позивач вперше звернувся та надав документи для встановлення статусу чоловіка померлого громадянина із числа потерпілих, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою з 10.07.2011 року. Таким чином, вимоги про те, що базова мінімальна пенсія за віком при обчисленні компенсаційної виплати з урахуванням положень ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинна визначатися згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суперечить законодавству, а тому вважає, що у задоволенні позовних вимогах позивачу необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримував менший розмір щомісячної компенсації за втрату годувальника ніж визначений вимогами закону з 10.07.2011 року.

Непрацездатна позивач перебував на утриманні померлої внаслідок Чорнобильської катастрофи годувальника дружини ОСОБА_3 і має право на нарахування і виплату йому відповідачем щомісячної компенсації за втрату годувальника, передбаченої ст.52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком.

При розрахунку додаткової пенсії слід виходити з розміру мінімальної пенсії за віком яка визначається відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного Законом., так як це питання не було врегульоване, але держава гарантує права громадян на соціальний захист згідно ст.ст.22,46 Конституції України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 року №1646-VІ установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб які втратили працездатність становив з 01.11.2009 року-573 грн., з 01.01.2010 року-695 грн., 01.04.2010 року-706 грн., з 01.07.2010 року 709 грн., з 01.10.2010 року 723 грн., з 01.12.2010 року 734 грн.

Відповідно до ст..21 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб які втратили працездатність у розмірі з 1 січня - 750 гривні, з 1 квітня - 764 гривень, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривні .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

В рішенні Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні, ухваленому 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів, тому посилання представника відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд вважає, помилковим посилання представника відповідача на те, що розмір виплат, передбачених Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , визначений постановою КМУ від 26.07.1996р. № 836, відповідає вимогам ст.ст. 62, 67 цього Закону, оскільки даною постановою Кабінет Міністрів України значно звужує зміст та обсяг прав позивача, встановлених цим же Законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності невиплати позивачу додаткової пенсії згідно ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене дії управління ПФУ в Кагарлицькому районі Київської області щодо невиплати позивачу доплат до пенсії, передбачених ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає неправомірними.

Таким чином, суд вважає, що відповідача слід зобовязати нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ст..52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність починаючи з 10.07.2011 року.

Щодо позовних вимог позивача по ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 17.02.2011 року по 09.07.2011 року, то дані вимоги позивача не підлягають до задоволення і суд в цій частині вимог позивачу відмовляє, оскільки позивач вперше звернувся та надав документи для встановлення статусу чоловіка померлого громадянина із числа потерпілих, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою з 10.07.2011 року, а тому лише з чого часу має право на звернення до суду з позовом.

Сторони звільнити від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі по відмові здійснити перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_1, у відповідності до ст. 52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10 липня 2011 року - неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної компенсації за втрату годувальника ОСОБА_3 відповідно до ст..52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць починаючи з 10.07.2011 року.

В решті позовних вимог позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Сторони звільнити від сплати судового збору .

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області негайно виконати постанову суду.

Апеляційна скарга на постанову Кагарлицького районного суду Київської області подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Оскарження постанови в апеляційному порядку не зупиняє її виконання.

Суддя І.І. Шевченко