Справа № 804/6217/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 р. Справа № 804/6217/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» було заявлено до митного оформлення товар та подано митну декларацію з усіма необхідними документами для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, проте відповідачем безпідставно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у звязку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
14 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та компанією «Dalmond Trade House Limited)) Кіпр (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №DTH-025-14/14-0314-12, згідно з умовами якого продавець зобов'язався здійснити поставку товару покупцю, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених у додатках до контракту.
11 листопада 2014 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із митною декларацією №110010000/2014/022300 від 11.11.2014 року для митного оформлення товарів: цегла переклазовуглецева марки DALCAR Р-10Т7; алюмопериклазовуглецева цегла марки DALCAR Р-8НЗ; алюмопериклазовуглецева цегла марки DALCAR AP-70L3; походження - ОСОБА_3.
Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.
Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України позивача було повідомлено, що декларант, або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Позивач повідомив щодо неможливості надання додаткових документів.
Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України проведено консультацію з приводу обрання методу визначення митної вартості та здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Декларантом публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» заявлено, що відповідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України зазначені у вимогах митного органу документи будуть надані в установлений законом термін.
Позивач не погодився з прийнятим рішенням, проте у зв'язку з нагальною потребою підприємства у поставленій продукції оформив нову декларацію з коригованою ціною товару.
Позивач звертався до відповідача зі зверненням про відкликання рішення про підвищення митної вартості, проте згідно відповіді від 30.12.2014 вих. №1165/04-50-25-1 рішення про коригування митної вартості від 11.11.2014 року №110010000/2014/600520/1 залишено чинним.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, які витрати (складові митної вартості) додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
У відповідності до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з твердженням відповідача, що подані позивачем документи не підтверджують в повному обсязі числові значення складових митної вартості товарів.
Згідно пунктів 12.2, 12.3 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12 покупець перераховує 95% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, 5 % покупець перераховує протягом 15 банківських днів з дати постачання такої партії товару.
Проте позивачем документи щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом до митного оформлення надано не було.
Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Всупереч наведеному до митного оформлення партії товару, що оцінюється, за митними деклараціями №110010000/2014/022530 (відмовлена), №110010000/2014/022314 (випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання) та листом від 25.12.2014 року №062Д/2777 банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, для підтвердженні заявленої митної вартості до митниці не надано.
Продаж товару, що імпортований в рамках зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12, здійснюється відповідно до дистриб'юторського контракту від 01.01.2013 року б/н між «LIAONING DALMOND REFRACTORIES CO., LTD» та «Dalmond Trade House Limited». Вказаний контракт із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не
містить кількісних показників, що стосуються підтвердження митної вартості наливних бетонів та торкрет-маси, які імпортуються. Документи, які підтверджують врахування комісійної винагороди у митній вартості, як складової митної вартості до митного оформлення не надано.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості використовується прайс-лист виробника товару від 08.09.2014 року №022/0809/DMKD14, що містить відомості про ціну товару на умовах FOB-Dalian, та не кореспондується із додатком від 30.04.2014 року №8 до зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12, яким визначено ціни імпортованого товару. Також зазначеним прайс-листом виробник пропонує для продажу товари лише одному покупцеві, який до того ж є пов'язаним із ним, що унеможливлює визначення дійсної вартості ввезеного товару.
Зазначені документи містять відомості щодо умов поставки FОВ, що не відповідає умовам, визначеним пунктом 8.1. контракту від 14.02.2014 року №DТН-025-14/14-0314-12, пункту 4.3. додатку від 30.04.2014 року №8 та відомостям рахунку від 27.06.2014 року №DТН-025-14/14-0314-12-12-80078994 контрактоутримувача.
Вартість товарів зазначена в копії декларації країни експорту та копії рахунку виробника, визначена на умовах FОВ, не відповідає вартості товарів у рахунку контрактоутримувача від 27.06.2014 року №DТН -025-14/14-0314-12-80078114 на умовах DАР-Дніпродзержинськ, з чого випливає висновок, що різницю складають транспортні витрати, які відповідно до певних умов постачання не включені у вартість товару.
За відомостями перекладу коносаменту від 23.09.2014 року №МАЕU 952055637 фрахт підлягає сплаті вантажоотримувачем, проте зазначений коносамент є ордерним та не визначає отримувача вантажу, що унеможливлює визначення розподілу витрат щодо транспортної складової між продавцем та покупцем.
Умовами контракту від 14.02.2014 року №DТН-025-14/14-0314-12 визначено умови постачання DАР-Дніпродзержинськ, які передбачають покладення на продавця витрат доставки до місця призначення.
Відповідно до заяви публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», що викладена у листі від 10.11.2014 року №062Д/2276, підтвердження транспортної складової територією України неможливе, тому з урахуванням умов постачання DАР-Дніпродзержинськ відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.
Таким чином, надані позивачем документи не містять відомостей, які однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, складські витрати, навантажувально-перевантажувальні витрати, витрати з експедируванню вантажу). За таких підстав суд погоджується з відповідачем про наявність сумнівів у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.
До митного оформлення надано дистрибюторський контракт від 01.12.2013 року б/н між «WUXI NANFANG REFRACTORIES CO., LTD» та «Dalmond Trade House Limited», що не містить комерційних умов угоди. Документи щодо складової митної вартості у вигляді комерційної винагороди дистриб'ютора позивачем не надано.
Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12 до вартості товару включено вартість пакування та маркування, але відомостей щодо відповідної складової митної вартості декларантом не надано.
Згідно статті 55 Митного кодексу України позивач листом від 25.12.2014 року №062Д/2777 надіслав до Дніпропетровської митниці висновок Дніпропетровської торговельно-промислової палати №ГО-5164 від 25.11.2014 року.
У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що жоден із зазначених у вказаному висновку Інтернет-ресурсів не містить інформації, яка б відповідала концепціям порівняльного підходу, що використовується експертом для маркетингового аналізу та результатів розрахунків щодо можливих коригувань відносно основних елементів, які використані експертом для порівняння, що унеможливило використання наданого висновку Дніпропетровської торговельно-промислової палати №ГО-5164 від 25.11.2014 року в якості підтвердження заявленої декларантом митної вартості.
З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у звязку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк, відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Матеріалами справи підтверджується, що консультацію про застосування методів визначення митної вартості з декларантом проведено.
Враховуючи положення статті 61 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів відповідачу неможливо було застосувати метод 2а згідно статті 59 Кодексу; метод 2б відповідно статті 60 Кодексу також не міг бути застосований.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 Митного кодексу України) неможливо було застосувати у звязку із відсутністю обєктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод із застосуванням вартостей, визначених митним органом.
У разi, якщо митна вартiсть товарiв не може бути визначена шляхом послiдовного використання методiв, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартiсть оцiнюваних товарiв визначається з використанням способiв, якi не суперечать законам України i є сумiсними з вiдповiдними принципами i положеннями Генеральної угоди з тарифiв i торгiвлi (GATT) (ч.1 ст.64 Митного кодексу України).
Коригування митної вартості проведено на підставі рішення №110010000/2014/600520/1 від 11.11.2014 року.
Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1