Справа № 32501/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2011 р. справа № 2а-368/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмовго провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м Орджонікідзе Дніпропетровської області на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-368/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м Орджонікідзе Дніпропетровської області про визнання неправомірною відмову щодо проведення перерахунку та виплати пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року задоволено позов ОСОБА_1, визнано протиправною відмову відповідача у проведені перерахунку та виплати недоотриманої позивачем державної і додаткової пенсій відповідно до ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок, донарахувати та виплатити державну пенсію по інвалідності 3 групи із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуться залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 17.11.2009 року по 29.10.2010 року, з врахуванням фактично отриманої пенсії за зазначений період. Цим же рішення суду відповідача зобовязано встановити позивачу державну пенсію по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначеної статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»і додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та при перерахуванні і виплаті пенсії позивачу виконувати вимоги ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що розраховуться залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмови у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України. Постановою КМУ № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»пенсії учасників ліквідації наслідків ЧАЕС у 1987-1990 роках та інвалідів 3 групи підвищені, тобто визначено розмір основної пенсії - 760 грн. Посилаючись на ухвалу Конституційного Суду України від 19.05.2009 р. № 27-v/2009 вказує на те, що у ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці 1 ч.1 ст.28 вказаного Закону, виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

На процесуальні порушення при встановлені фактичних обставин справи в апеляційній скарзі не вказується.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи в межах повноважень апеляційної інстанції відповідно до статті 195 КАСУ, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає виходячи з таких підстав.

При перегляді справи за апеляційною скаргою відповідача колегією суддів встановлено, що предмет спору по цій справі стосується дій відповідача, а саме відмови у проведені перерахунку та виплати недоотриманої позивачем державної та додаткової пенсій відповідно до ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що виплачується позивачу як інваліду 3 групи зі статусом постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І-ї категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, на подану позивачем до територіального управління Пенсійного фонду України заяви про проведення перерахунку пенсії, відповідач листом від 28.09.2010 р (а.с.15) розяснив порядок розрахунку пенсії та додаткової пенсії особам зі статусом постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І-ї категорії, інваліду ІІІ групи на підставі постанов КМУ.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно визначено предмет позову та характер спірних правовідносин, яким відповідають висновки суду щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що державна та додаткова пенсія позивачу була призначена на підставі ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як особі зі статусом постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і інваліду ІІІ-ї групи, та нараховувалася і виплачувалася територіальним органом пенсійного фонду на підставі положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»та постанови Кабінету Міністрів України «Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№ 530 від 28.05.2008 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до статей 50, 54 та 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахуванням при їх розрахунку ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та застосування розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до І-ї категорії, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 зазначеного Закону особам, віднесеним до І-ї категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вищенаведені норми Законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами обґрунтовано визнав, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

У розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. А наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2009 рік, також як і на 2010 рік, встановлювався Законом України про Державний бюджет.

Водночас, суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу пенсії та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»відповідачем визначалися виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України постанови «Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№ 530 від 28.05.2008 року - є безпідставними, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 8 вересня 2009 року № 19-рп/2009 визнано неконституційними положення пункту 10 вказаної постанови КМУ, яка закріплює граничні розміри пенсійного забезпечення для окремих категорій громадян. В п.4 цього Рішення Конституційного Суду України вказується на преюдиціальність цього Рішення зважаючи на те, що положення п.10 Постанови, які не відповідають Конституції України, могли бути застосовані при призначенні, перерахунку і виплаті пенсій окремим категоріям громадян.

Доводи відповідача про те, що права позивача не порушувалися, оскільки з 01.01.2009 р. розмір його державної та додаткової пенсії відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року не можуть бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки положення вказаного підзаконного акту суперечать вимогам Закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 дійшов до висновку, що Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя в законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суди повинні здійснювати нарахування та виплату пенсій виходячи із розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ.

Погоджуться також колегія суддів з тим, що в наступний час відсутні підстави вказувати кінцеву дату при зобовязанні встановити позивачу державну пенсію по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, оскільки з часу призначення позивачу пенсії, тобто з 17.11.2009 р. та по теперішній час Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28 лютого 1991 року № 796-XII діє в редакції, що діяла до внесення відповідних змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року N 107-VI.

Таким чином, враховуючи повноваження відповідача, які ним не використані з метою, з якою ці повноваження надані, та з огляду на те, що відповідповідач у відносинах з позивачем діє не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального права і підстав для його скасування немає

Доводи апеляційної скарги відповідача наведених в постанові суду першої інстанції висновків не спростовують та свідчать лише про неправильне розуміння апелянтом положень чинного законодавства

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу в м Орджонікідзе Дніпропетровської області залишити без задоволення, постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року

- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Ю.М. Дадим