Справа № 808/206/15
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/206/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 року

справа № 808/206/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Запорізької митниці ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 15.04.2015 року у справі №808/206/15

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Дунаєвецький арматурний завод»

до:

про:

Запорізької митниці ДФС

визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості та зобов’язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Дунаєвецький арматурний завод» (далі – ТОВ «ТБ «Дунаєвецький арматурний завод») за допомогою засобів поштового зв’язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі – Запорізька митниця) про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості та зобов’язання вчинити певні дії / а.с. 59/, судом першої інстанції позов зареєстровано 15.01.2015р. /а.с. 3-8/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2015р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №808/206/15 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1 /.

Відповідач , не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу / а.с. 153-160/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини, які мали значення для вирішення справи, та було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції від 15.04.2015р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу / а.с. 169-171/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи об’єктивно та повно з’ясовано усі обставини справи, надано оцінку усім доказам, які були надані суду сторонами у справі під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу митниці залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 15.04.2015р. у даній справі залишити без змін.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, підтримали доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, та просили суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 15.04.2015р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 166,168/, про поважність причин не явки свого представника у судове засідання, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали даної адміністративної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Під час проведення перевірки митної вартості задекларованого позивачем товару відповідачем було виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості та сформовано повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості товарів, зазначено про виявлені у ході перевірки розбіжності, а саме:

- специфікацією від 21.08.2014 №1 до контракту від 20.08.2014 №20-08-14 передбачені наступні умови оплати: « 30% - передплата; 70% - протягом 10 днів після отримання копії коносаменту», натомість у інвойсі від 21.08.2014 № 140821 зазначені умови оплати « 30% - передплата; 70% - протягом 10 днів після відвантаження товару в порту». Зазначений факт не дає можливості впевнитись у дотриманні умов контракту;

- згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості щодо умов продажу товару, зокрема термін поставки товару, наданий до митного оформлення прайс-лист від 20.08.2014 б/н не містить даних відомостей, крім того, ціни на товар у прайс-листі зазначено на умовах поставки «FOB Китай»;

та запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару.

12.12.2014р. позивачем на виконання вищезазначених вимог митного органу було додатково надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей та документи : - чотири «прінт-скріни» сайтів та пропозицій чотирьох інших виробників цього ж товару з Китаю, що вивчались позивачем в ході маркетингового дослідження; - бухгалтерські документи продавця: три банківські виписки про отримання передоплати від покупця.

З метою здійснення розмитнення задекларованого товару позивачем 29.04.2014р. було подано відповідачу митну декларацію №112050000/2014/027427, у якій митна вартість товару була визначена відповідно до рішення про корегування митної вартості №112050000/2014/000468/2 від 17.12.2014р. / а.с. 56-57/, та здійснено митне оформлення задекларованого товару.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, з приводу визначення митної вартості товару, який возиться на митну території України, врегульовано нормами Митного кодексу України (в редакції Закону України №4495-VI від 13 березня 2012р. з наступними змінами та доповненнями)

Так, відповідно до ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України , визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що

1. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

2. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

3. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) письмово звертатися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу або сплатити митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом, у разі відсутності у них на день митного оформлення достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, або у разі їх незгоди з митною вартістю, визначеною митним органом;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв’язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

4. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

5. Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов’язані між собою.

6. В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

7. Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

8. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

9. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

10. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

11. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.. 54 Митного кодексу України, якою регламентується порядок контролю правильності визначення митної вартості:

1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

3. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

4. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов’язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати товари, що декларуються, у вільний обіг за умови забезпечення сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

5. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом або уповноваженою ним особою;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після завершення їх митного контролю та митного оформлення;

5) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

6. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості;

2) неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу);

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

7. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Статтею ст. 55 Митного кодексу України передбачено що:

1. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

2. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу;

б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

3. Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

4. Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа (за згодою) здійснює коригування заявленої митної вартості у строки, що не перевищують строків декларування товарів, встановлених цим Кодексом.

5. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

6. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

7. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів або неможливості надати затребувані митним органом додаткові документи за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи митний орган випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

8. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

9. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

10. Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев’ятій цієї статті, не надає обґрунтування підстав, через які заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість не може бути визнана з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов’язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Крім цього з метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Щодо посилань митного органу про порушення позивачем умов контракту №20-08-14 від 20.08.2014р. з огляду на те, що позивач був зобов’язаний, відповідно до умов контракту, здійснити оплату поставленого товару на протязі 10 днів після відвантаження товару, а саме до 03.11.2014р. колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Пунктом 3.2 контракту №20-08-14 від 20.08.2014р. передбачено, що покупець (позивач у даній справі) здійснює оплату продукції в порядку та строки, узгодженими сторонами в додатках до контракту, а саме 30% - передоплата, решта 70% - на протязі 10 днів після відвантаження товару в порту Синган, Китай, та відповідно до п.3.1 контракту оплата вартості кожної партії товару провадиться покупцем в USD банківським переводом на розрахунковий рахунок постачальника.

У судовому засіданні судом встановлено, що відвантаження імпортованого товару відбулось 24.10.2014р., а оплата решти 70% відсотків вартості товару відбулась 01.12.2014р. та 02.12.2014р., тобто з перевищенням встановленого контрактом 10 денного строку, що не заперечується сторонами по справі, при цьому затримка в оплаті імпортованого товару виникла у зв’язку з не можливістю ТОВ «ТБ «Дунаєвецький арматурний завод» своєчасного придбати валюту – долар США, яким відповідно до контракту повинні здійснюватися розрахунки за відвантажений товар, і оплата в розмірі 70% вартості товару була здійсненна одразу після купівлі іноземної валюти за заявами ТОВ «ТБ «Дунаєвецький арматурний завод» про купівлю іноземної валюти або банківських металів №13 від 24.11.2014р. та №14 від 26.11.2014р..

При цьому необхідно зазначити, надані позивачем на підтвердження строків здійснення оплати вартості задекларованого товару платіжні доручення містять посилання на номер контракту, номер інвойсу, реквізити покупця та продавця, а отже в повній мірі дозволяють ідентифікують господарську операцію з поставки товару та дають можливість визначити митну вартість поставлено товару та свідчать про те, що на момент подачі декларантом митної декларації для здійснення митного оформлення імпортованого товару - 11.12.2014р., 70% решти вартості товару вже була оплачена платіжними дорученнями від 01.12.2014р. та 02.12.2014р., що також в повній мірі надавало можливість митному органу ідентифікувати поставку товару та митну вартість поставлено товару, а затримка у сплаті грошових коштів за імпортований товар є порушенням умов контракту за яку покупець (позивач у даній адміністративній справі ) позивач може нести за лише відповідальність, яка визначена умовами самого контракту №20-08-14 від 20.08.2014 за несвоєчасну оплату отриманого товару, і така затримка жодним чином не впливає на визначення митної вартості імпортованого товару, за наявності належним чином оформлених документів, надання яких передбачено нормами Митного кодексу України.

Щодо встановлених розбіжностей «згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості щодо умов продажу товару, зокрема термін поставки товару. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 20.08.2014 б/н не містить даних відомостей. Крім того, ціни на товар у прайс-листі зазначено на умовах поставки «FOB Китай», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до загальновстановленої практики прайс-лист складається продавцем товару та містить інформацію, яку вважає за необхідне зазначити продавець (виробник) товару, при цьому покупець жодним чином не може впливати на порядок складання прайс-листа, який містить лише найменування та приблизну вартість товару, оскільки реальна вартість такого товару може змінюватись при проведенні переговорів між покупцем та продавцем з огляду на кількість товару, тривалість співпраці між контрагентами, тощо, і сам прайс-лист компанії Shijiazhuang Paton Fittings Co., Ltd, містить застереження, що всі умови оговорюються в контракті на поставку товару. Сторони, під час укладення контракту, який є їх вільним волевиявленням, мають право діяти на власний розсуд та власний ризик, та укладати контракт на будь-яких умовах, які не суперечать вимогам чинного законодавства, а отже посилання представника відповідача на те, що в прайс-листі компанії Shijiazhuang Paton Fittings Co., Lt, вказаний порядок поставки товару – FOB Китай, а в контракті CIF Одеса, жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару, оскільки відповідно до контракту сторони досягли згоди про поставку товару саме на умовах CIF Одеса, про що свідчать документи, які надавались митному органу під час здійснення митного оформлення товару.

З огляду на вищенаведені обставини колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб’єкта владних повноважень, не було доведено що надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним за митною декларацією №112050000/2014/027000 від 11.12.2014р. митної вартості задекларованого товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, що б свідчило про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, яка є обов’язковою, оскільки саме з наявністю цієї обставини закон пов’язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, які спрямовані на визначення дійсної митної вартості задекларованого товару.

Отже вищенаведені обставини, які були встановлені судом під час розгляду даної адміністративної справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи, дають можливість зробити висновок про відсутність наявності розбіжностей у документах, які були надані позивачем під час здійснення ним митного оформлення задекларованого за МД №112050000/2014/027000 від 11.12.2014р. товару, наявність яких перешкоджала б відповідачу визначити митну вартість товару на основним методом – за ціною договору (контракту) та надавала б підстави для застосування для визначення митної вартості задекларованого товару другорядного методу визначення митної вартості – методу 2- ґ – резервного методу, а тому колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб’єкта владних повноважень, під час прийняття рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару та картки відмови у митному оформленні, які оскаржуються позивачем у справі, діяв не у межах повноважень та не у спосіб, який визначено чинним законодавством України, і суд першої інстанції зробив правильний висновок про необхідність визнання протиправними та скасування таких рішень суб’єкта владних повноважень та обґрунтовано задовольнив заявлені позивачем позовні вимоги у цій частині.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини та ухвалено у справі законне рішення, яким заявлені позивачем позовні вимоги задоволено частково, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, тому колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 15.04.2015р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196,198,200,205,206 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. у справі №808/206/15 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено – 27.07.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко