Справа № 808/31/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року 17 год. 36хв.Справа № 808/31/15 Провадження №
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Горобцової Я.В., суддів Батрак І.В., Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю

позивача- Щербини І.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Служби безпеки України

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі позивач або ОСОБА_3Л.) до Служби безпеки України (далі відповідач або СБУ), в якому позивач, з наступними уточненнями, просить суд: визнати дії Служби безпеки України щодо складання висновків за проведеним розслідуванням на підставі наказу Служби безпеки України від 12.08.2014 №501/ДСК «Про призначення розслідування за фактом нещасного випадку» протиправними; зобовязати Службу безпеки України провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 30.03.2010 із підполковником ОСОБА_3 (на той час начальник сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки Управління в Запорізькій області) з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду; скасувати висновок за результатами роботи комісії за фактом раптового погіршення стану здоровя, що стався 30 березня 2010 року приблизно о 08 год. 30 хв. з підполковником ОСОБА_4 в Управлінні СБ України в Запорізькій області» реєстр №59/25-2390 н/т від 10.10.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями під час виконання обовязків військової служби, складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1. Якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС. Позивач зауважує, що розслідування, яке проводиться на підставі Наказу Служби безпеки України від 12.12.2002 №443 «Про затвердження Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України», не передбачає не складання акту. Також позивач зазначає, що 30.03.2010 з ним стався нещасний випадок саме на робочому місці, проте комісія не надала належну оцінку даним обставинам та не провела розслідування повно та обґрунтовано.

Заперечуючи проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що матеріали службового розслідування свідчать про те, що погіршення стану здоровя, захворювання отримане ОСОБА_3 30.03.2010 не є раптово розвиненим (спричиненим), а є наслідком загострення захворювання встановленого позивачу у 2008 році. На думку відповідача, підстави стверджувати про «раптове» погіршення стану здоровя відсутні, оскільки нервово-емоційні перевантаження, які переживав у той період ОСОБА_3 (повязані з проведення стосовно нього службового розслідування та перевірки прокуратури Шевченківському району м.Запоріжжя), призвели до загострення раніше встановленого захворювання. Оскільки робота, яка виконувалась ОСОБА_3 не була йому протипоказана, відповідно до медичного висновку, комісією не встановлено причинного звязку між виконанням обовязку військової служби ОСОБА_3 та погіршенням його стану здоровя саме 30.03.2010. Щодо викладення результатів службового розслідування у вигляді Висновків, відповідач зазначає, що Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України від 12.12.2002 №443 не передбачено форми документа, який має складатись в разі непідтвердження подій та обставин, які досліджувались під час службового розслідування, у звязку з чим комісією було складено Висновок у довільній формі

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 09 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Служби безпеки України №501/ДСК від 13.08.2014 «Про призначення розслідування за фактом нещасного випадку» відповідно до п.2.3. та абзацу першого пункту 2.13 Порядку розслідування та ведення обліку випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 січня 2003 року №11/7332, наказано з метою встановлення причин і обставин нещасного випадку, який стався 30 березня 2010 року із підполковником ОСОБА_3 (на той час начальник сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Запорізькій області) провести розслідування нещасного випадку.

Наказом Служби безпеки України №594/ДСК від 12.09.2014 «Про продовження терміну розслідування за фактом нещасного випадку» відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443, зареєстрованого в Міністерств юстиції України 08 січня 2003 року №11/7332, наказано продовжити термін розслідування нещасного випадку, призначеного наказом першого заступника Голови Служби безпеки України від 12 серпня 2014 року №501/ДСК, що стався 30 березня 2010 року із підполковником ОСОБА_3 (на той час начальник сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Запорізькій області), до 11 жовтня 2014 року.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а зазначені накази в межах даної справи не оскаржуються.

Згідно Висновків за результатами роботи комісії за фактом раптового погіршення стану здоровя, що стався 30 березня 2010 року приблизно о 08 год. 30 хв. з підполковником ОСОБА_3 в Управлінні СБ України в Запорізькій області від 10 жовтня 2014 року реєстр №59/25-2390 н/т «Дослідивши та проаналізувавши погіршення стану здоровя (нещасного випадку) 30.03.2010 ОСОБА_3, на робочому місці (під час виконання обовязків військової служби) не підтверджується; погіршення стану здоровя 30.03.2010 ОСОБА_3 сталося з причин загострення загального захворювання вегето-судинної дистонії, встановленого у 2008 році (лист військово-медичної служби ВМУ в Управління СБ України в Запорізькій області від 24.06.2014 №59/12/195 н/т (вх.№1713 н/т від 24.06.2014), лист ВМУ СБ України від 04.09.2014 №20/6329 «встановлено, що раптове погіршення стану здоровя ОСОБА_3 (30.03.2010) є наслідком загострення захворювання встановленого в 2008 році»); про даний випадок не складаються акти за формою НВС-2, НВС-1 або НТВС, оскільки даний випадок не підпадає під дію Порядку розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України (затвердженого наказом СБУ від 12.12.2002 №443, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.01.2003 за №11/7332). Акт за формою НВС-2 реєстр №24/1368 н/т від 26.06.2014 та акт №11 від 25.06.2014 за формою НТВС вважати недійсними.»

Відповідно до п.1.1 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України №443 від 12.12.2002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 08.01.2003 №11/7332 (далі Порядок №443), цей Порядок визначає процедуру розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Служби безпеки України (далі - військовослужбовці) під час виконання обов'язків військової служби.

Згідно п. 1.2 Порядку №443 розслідуванню підлягають раптове погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, іонізуючим випромінюванням, а також ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцями під час виконання обов'язків військової служби (далі - нещасні випадки).

У відповідності до положень п.1.3 Порядку за результатами розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями під час виконання обов'язків військової служби, складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1.

При цьому, відповідно до п. 1.5 Порядку №443 нещасні випадки, що сталися під час виконання обов'язків військової служби внаслідок раптового погіршення стану здоров'я військовослужбовців (серцевої недостатності, інсульту тощо), розслідуються відповідно до цього Порядку, і про них складається акт за формою НВС-1 за умови, що погіршення стану здоров'я сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, а робота, що виконувалася, була протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

Згідно п. 1.6 Порядку №443 нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями на території підрозділу, органу, закладу СБУ або в іншому місці служби під час перерви для відпочинку та харчування, а також під час проведення службових нарад, отримання грошового забезпечення, проходження медогляду тощо, розслідуються відповідно до цього Порядку.

Водночас, відповідно до п. 1.7 Порядку №443 за результатами розслідування не складається акт за формою НВС-1 про нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями: а) під час використання ними з особистою метою транспортних засобів підрозділу, органу, закладу СБУ без дозволу керівництва підрозділу, органу закладу СБУ, а також устаткування, механізмів, інструментів, крім випадків, що сталися внаслідок несправності цього устаткування, механізмів, інструментів; б) через отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано вживанням цих речовин за письмовою рекомендацією лікувального закладу або застосуванням цих речовин при виконанні службових завдань, дотриманні визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників, або порушенням вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був усунутий від служби до настання нещасного випадку, а також у разі підтвердженого відповідним медичним висновком алкогольного чи токсичного сп'яніння, не зумовленого виконанням службової діяльності, яке стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання; в) під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; г) у разі природної смерті, за винятком випадків, зазначених у п. 1.5 цього Порядку, або самогубства, що підтверджені висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури.

При цьому за приписами п.1.8 Порядку №443 якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС (додаток 2).

За приписами п.2.1 Порядку №443 про кожний нещасний випадок військовослужбовець (свідок), який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього чи прямого начальника потерпілого (далі - начальник потерпілого) та начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - також начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Згідно положень п. 2.4 Порядку №443 строк розслідування нещасного випадку становить три робочих дні з дати утворення комісії з розслідування нещасного випадку. Протягом цього строку комісія зобов'язана, зокрема, з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити, пов'язаний чи не пов'язаний цей випадок з виконанням обов'язків військової служби, дотриманням визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників.

В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2013 позивач звернувся із рапортом №Щ-443 для проведення розслідування за фактом раптового погіршення стану його здоровя. Після проведення розслідування комісією з розслідування було складено ОСОБА_5 за формою НВС-2 реєстр №24/1368 н/т від 26.06.2014 та ОСОБА_5 №11 від 25.06.2014 за формою НТВС. На підставі скарги позивача вказані ОСОБА_5 були скасовані та призначено повторне розслідування, висновки якого оскаржуються в межах даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для оскаржуваних висновків стали пояснення, зокрема, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Так, ОСОБА_6 під час розслідування в протоколі опитування свідків від 07.10.2010 зазначив, що 30.03.2010 о 8 год. 30 хв. службова нарада у секторі ОДТ Управління не проводилася, надані ним пояснення від 13.09.2010 року написані за вказівкою позивача та під його тиском. Аналогічні пояснення надані ОСОБА_6 в судовому засідання в якості свідка 09.07.2015.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у висновку розслідування. Так, обставини подій, що відбувалися 30.03.2010 вона не памятає у звязку з давністю таких подій. Водночас, зазначила, що памятає події 01.04.2010, оскільки в цей день розпочала проходження періодичного медичного огляду. Також свідок ОСОБА_9 пояснила, що безпосереднім свідком погіршення здоровя позивача вона не була, однак після виходу з відпустки керівництво підрозділом здійснював ОСОБА_8 Крім того, ОСОБА_9 повідомила про існування конфліктних відносин між позивачем та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 (ОСОБА_10С.) повідомила, що 30.03.2010 нарада не проводилася. 13.09.2010 позивачем їй та іншим співробітникам було вручено бланк пояснень, які були заповнені за вказівкою позивача. Щодо особистісних відносин в колективі зазначила, що останні були напруженими.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення про те, що наради 30.03.2010 не відбувалося. Натомість 29.03.2010 під час спілкування з співробітниками підрозділу ОСОБА_3 за погодженням з безпосереднім керівником ОСОБА_11 повідомив про те, що 30.03.2010 ОСОБА_3 звернеться до ВМС ВМУ в УСБУ в Запорізькій області. Щодо пояснень, наданих 13.09.2010, свідок ОСОБА_7 повідомив, що надав їх на прохання позивача не бланку, який був запропонований ОСОБА_3

В матеріалах справи також містяться пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10 від 13.09.2010, ОСОБА_5 від 12.06.2014 та від 07.10.2014, ОСОБА_8 від 12.06.2014 де останній зазначає про те, що не може пригадати обставин при яких останній писав пояснення від 13.09.2010 у звязку з давністю його написання, протокол опитування свідка ОСОБА_8, в якому останній зазначає про проведення наради 30.03.2010 позивачем та наявність скарг позивача на погане самопочуття (т. 1 а.с. 114) ОСОБА_7 від 12.06.2014 та від 07.10.2014, ОСОБА_6 від 12.06.2014 та від 07.10.2014

Крім того, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_11 за змістом якої останній підтверджує, що позивач 30.03.2010 приблизно о 9 год. у телефонному режимі повідомив ОСОБА_11 про те, що у нього раптово погіршився стан здоровя. Отримавши вказану інформацію ОСОБА_11 порадив позивачу звернутися до ВМС УСБУ в Запорізькій області для отримання медичної допомоги (т.1 а.с. 108).

За змістом вказаних пояснень та пояснень наданих свідками в судовому засіданні вбачається, що останні містять суперечливі дані щодо обставин подій, що сталися 30.03.2010 стосовно перебування позивача на робочому місці та стану його здоровя. Разом з тим,комісією не досліджено причини надання суперечливих пояснень свідками.

Суд приймає до уваги протокол засідання комісії з розслідування факту нещасного випадку, що стався 30 березня 2010 року з підполковником ОСОБА_3 від 08.10.2010 (т.1 а.с. 167-168), зміст якого також відображено в оскаржуваному висновку, та в якому зазначено, що пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відбиралися 13 вересня 2010 року особисто позивача, який на той час перебував на посаді начальника сектору охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, тобто керівником вказаних осіб. На думку комісії вказані дії позивача є порушенням п.2.4 Порядку №443 згідно змістом якого, також при особливих нещасних випадках старший за службовим становищем військовослужбовець СБУ (у разі відсутності такого - старший за військовим званням), якому підпорядковувався або підлеглим якого був потерпілий на момент нещасного випадку, за можливості невідкладно, зокрема, опитує свідків нещасного випадку і осіб, причетних до нього, отримує їх пояснення (за згодою осіб, які опитуються або надають пояснення), вживає заходів щодо отримання копій (витягів) розпорядчих актів персонального характеру, відповідно до яких потерпілий виконував обов'язки військової служби на момент нещасного випадку.

Згідно вказаного протоколу свідки стверджують, що відібрання на написання пояснень 13.09.2010 відбувалося за вказівкою ОСОБА_3 під його диктовку, про що свідчить ідентичність їх написання. Водночас, суд зазначає, що вказані пояснення написані останніми на імя начальника Управління СБ України в Запорізькій області генерал-майора ОСОБА_12 при цьому протилежні твердження свідків надані в подальшому під час службового при опитуванні комісії та в судовому засіданні щодо подій 30.03.2010 та тиск з боку позивача щодо написання пояснень 13.09.2010 також є однаковими за змістом.

Також слід зазначити, що бланк пояснень свідка щодо погіршення стану здоровя підполковника ОСОБА_3, що сталося 30 березня 2010 року о 08 год. 30 хв., який заповнений ОСОБА_11 03.09.2014 є аналогічним до бланку пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, наданих останніми 13.09.2010. Поряд з цим суд звертає увагу на те, що під час подій, що відбувалися 30.03.2010 ОСОБА_11 був безпосереднім керівником позивача, а відтак враховуючи підпорядкування позивача даній особі не можна стверджувати про наявність впливу на нього з боку позивача. Крі того, пояснення ОСОБА_11 надавалися Голові комісії з розслідування нещасного випадку заступнику начальника начальника ВБКОЗ управління СБ України в Запорізькій області підполковнику ОСОБА_13 за вказівкою начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на виконання вимог листа Управління Служби безпеки України в Запорізькій області №59/25-1917 н/т від 30.08.2014 (т.1 а.с. 107).

Вказані обставини не були дослідженні комісією під час проведення службового розслідування та у висновку не обґрунтовано надання переваги пояснень одних осіб перед поясненнями інших осіб.

Крім того, слід зазначити, що під час розслідування встановлено, що наказом начальника УСБУ в Запорізькій області від 19.03.2010 №145/ДСК призначено службове розслідування стосовно підполковника ОСОБА_3 Також прокуратурою Шевченківського району м.Запоріжжя у березні 2010 року здійснювалась перевірка щодо можливого вчинення ОСОБА_3 злочинних діянь під час виконання ним службових обовязків. Зазначені обставини, а також те, що ОСОБА_3 постійно скаржився підлеглим на погане самопочуття та вживав пігулки, могли привести до погіршення його стану здоровя та звернення 30.03.2010 до ВМС ВМУ УСБУ в Запорізькій області.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 оцінювали оцінювали психологічний клімат у колективі, зокрема, і як напружений.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до пояснень щодо заповнення акта за формою НВС-1 та формою НТВС, які є додатком №1 до Порядку №443, в пункті 6.1 ОСОБА_5 «ОСОБА_12 події» Заповнюється відповідно до зазначеного нижче класифікатора - підрозділ I; пункт 7 «Причини нещасного випадку» - Заповнюються дві причини нещасного випадку відповідно до зазначеного нижче класифікатора - підрозділ II.

Так, відповідно до підрозділу І класифікатора «ОСОБА_12 події, що призвела до нещасного випадку», відображаються нервово-психічні перевантаження. Згідно розділу ІІ класифікатора причинами нещасного випадку є, зокрема, психофізіологічні: низька нервово-психічна стійкість, незадовільні фізичні дані або стан здоров'я, незадовільний психологічний клімат у колективі.

Разом з тим, під час проведення розслідування комісією не були досліджений психологічний клімат у колективі, як щодо взаємовідносин позивача з підлеглими, так і щодо взаємовідносин позивача з керівництвом, а відтак і можливий причинно-наслідковий зв'язок з нервово-психічними, емоційними перевантаженнями, наявність стресових ситуацій в роботі позивача з причинами погіршення стану здоровя ОСОБА_3 30.03.2010.

Відповідно до п.1.3 Порядку №443 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби: а) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; б) на території підрозділу Центрального управління, регіонального органу, закладу, установи, організації, підприємства Служби безпеки України, навчального військового підрозділу Служби безпеки України у складі іншого навчального закладу, Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади СБУ) або в іншому місці служби (роботи, занять) протягом службового (робочого, навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); в) за межами території підрозділу, органу, закладу СБУ, якщо перебування там відповідає обов'язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); г) під час виконання державних обов'язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов'язки не були пов'язані з військовою службою; ґ) під час виконання обов'язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; д) використання власного транспортного засобу в інтересах підрозділу, органу, закладу СБУ з дозволу або за дорученням керівництва підрозділу, органу, закладу СБУ в установленому законодавством порядку.

Згідно висновку розслідування комісією достеменно не встановлено перебування позивача 30.03.2010 на робочому місці, тобто у робочому кабінеті. Суд приймає до уваги твердження відповідача про те, що комісія в межах розслідування не має повноважень щодо перевірки вимог трудового розпорядку позивачем, а саме встановлення його місця знаходження вранці 30.03.2010, однак суд зазначає, що нещасний випадок стався із позивачем 30.03.2010, тобто у робочий день.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно Порядку №443 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби, зокрема, на шляху прямування на службу або зі служби.

Водночас вказаний порядок містить вичерпний перелік випадків, за яких не складається акт за формою НВС-1 про нещасні випадки. Цими випадками згідно Положення №433 є: а) під час використання ними з особистою метою транспортних засобів підрозділу, органу, закладу СБУ без дозволу керівництва підрозділу, органу закладу СБУ, а також устаткування, механізмів, інструментів, крім випадків, що сталися внаслідок несправності цього устаткування, механізмів, інструментів; б) через отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано вживанням цих речовин за письмовою рекомендацією лікувального закладу або застосуванням цих речовин при виконанні службових завдань, дотриманні визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників, або порушенням вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був усунутий від служби до настання нещасного випадку, а також у разі підтвердженого відповідним медичним висновком алкогольного чи токсичного сп'яніння, не зумовленого виконанням службової діяльності, яке стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання; в) під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; г) у разі природної смерті, за винятком випадків, зазначених у п. 1.5 цього Порядку, або самогубства, що підтверджені висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури. Відповідачем не надано суду доказів наявності одного з вказаних випадків, які б стосувалися ОСОБА_3, а відтак висновок комісії про те, що факт «раптового» погіршення стану здоровя 30.03.2010 ОСОБА_3 під час виконання обовязків військової служби не підтверджується, є необґрунтованим.

Крім того, з витягу з амбулаторної карти №350 ОСОБА_3 (т.1 зворот а.с. 78) вбачаться, що 16.07.2010 проведене засідання ГВЛК ВМУ: на підставі статей 41в, 39в, 55в, 10в Розкладу хвороб, затвердженого наказом Голови СБУ від 30.09.2009 №642, ОСОБА_3 визнаний обмеженою придатний до військової служби; захворювання, ТАК, отримані в період проходження військової служби.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що вищезазначеним Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України визначено обовязок відповідних службових осіб Служби безпеки України у разі раптового погіршення стану здоровя, що призвело до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцем (за наявності визначених у законодавстві підстав) проводити службове розслідування та складати акт службового розслідування.

Так, Порядком №443 не визначено поняття «нещасний випадок», а лише містить перелік подій, який підлягає розслідуванню.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідно до ДСТУ 2293-99 «Охорона праці. Терміни та визначення основних понять» «нещасний випадок на виробництві це раптове погіршення стану здоровя чи настання смерті працівника під час виконання ним трудових обовязків внаслідок короткочасного (тривалістю не довше однієї робочої зміни) впливу небезпечного або шкідливого чинника». Крім того, згідно з резолюцією МОП «Про статистику виробничого травматизму», прийнятою 16-ю Міжнародною конференцією зі статистики праці у 1998 році «нещасний випадок на виробництві це несподівана та незапланована подія, включаючи дії умисного, насильницького характеру, яка виникає внаслідок трудової або повязаної з нею діяльності, що призводить до травмування, хвороби або смерті». Суд зазначає, що вказане визначення нещасного випадку не закріплено в нормах діючого законодавства, однак звертає увагу на те, що нещасний випадок пов'язаний з процесом трудової діяльності.

Суд приймає до уваги твердження відповідача про те, що погіршення стану здоровя позивача могло бути обумовлено загостренням хвороби, яку отримав ОСОБА_3 у 2008 році, разом з тим, комісією під час розслідування не досліджено та не встановлено наявність чи відсутність чинників, які цьому сприяли, та не досліджено чи мав вплив на зміну стану здоровя ОСОБА_3 нервово-психічний стан останнього, емоційні перевантаження, індивідуальні особливості людини, можливість адаптації при частих стресових ситуаціях, психоемоційне перенапруження, порушення режиму праці та відпочинку, тобто причинно-наслідковий зв'язок.

Крім того, на думку колегії суддів, позиція відповідача про те, що погіршення стану здоровя за яким було встановлено діагноз: ВСД по гіпертонічному типу, криз - може вважатися очікуваним погіршенням стану здоровя фізичної особи є необґрунтованою.

Вищевказані факти, на думку колегії суддів, повинні бути системно та логічно проаналізовані відповідачем під час проведення службового розслідування нещасного випадку з ОСОБА_3 та знайти своє закріплення у відповідному акті службового розслідування, як це визначено Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443.

Стосовно пояснень свідків ОСОБА_14, який повідомив про те, що 30.03.2010 на прохання позивача забирав останнього з місця його роботи та відвозив до ВМС УСБУ в Запорізькій області у звязку з тим, що ОСОБА_3 погано себе почував та не міг самостійного керувати транспортним засобом, ОСОБА_15, який повідомив про наявність напруженою психоемоційної обстановки на службі позивача, та ОСОБА_16, який також повідомив про наявність конфліктних ситуацій позивача з іншими співробітниками, суд зазначає, що вказані пояснення не можуть свідчити про необґрунтованість висновків розслідування, оскільки вказані особи не допитувалися і не могли бути допитані під час його проведення.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_17 слід зазначити, що суд не може надавати оцінку стану здоровя позивача 30.03.2010 та причини, що цьому сприяла, оскільки дані обставини є предметом дослідження службового розслідування.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для субєкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що субєкт владних повноважень (в спірних правовідносинах Служба безпеки України) несе відповідальність за нездійснення або неналежне здійснення тих повноважень, які відповідно до чинного законодавства України віднесені до його компетенції та є його законним обовязком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обовязок доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо складання висновку за результатами роботи комісії за фактом раптового погіршення стану здоровя, що стався 30 березня 2010 року приблизно о 08год. 30 хв. з підполковником ОСОБА_3 в Управлінні служби безпеки України в Запорізькій області реєстр. №59/25-2390 н/т.

Визнати протиправним та скасувати висновок за результатами роботи комісії за фактом раптового погіршення стану здоровя, що стався 30 березня 2010 року приблизно о 08год. 30 хв. з підполковником ОСОБА_3 в Управлінні Служби безпеки України в Запорізькій області реєстр. №59/25-2390 н/т.

Зобовязати Службу безпеки України провести розслідування відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443, стосовно ОСОБА_3 за фактом подій, які відбулися 30.03.2010.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. Горобцова

Судді І.В. Батрак

ОСОБА_18