Справа № 1170/2а-3062/12
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2012-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 року Справа № 1170/2а-3062/12

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Чубари Н.В.

секретар судового засідання Черна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Обєднання Дніпроенергобудпром»до Кіровоградського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення № 166 від 20.08.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Обєднання Дніпроенергобудпром»(далі позивач, ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром») звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі відповідач, Фонд) з вимогою визнати нечинним та скасувати рішення №166 від 20.08.2012 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 9488,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порушення при видачі путівки виникли з вини комісії з соціального страхування, а не з вини товариства. Крім того, позивачем зазначено, що чинним законодавством не передбачено застосування фінансових санкцій за порушення порядку поділу путівки. Відповідно поданого до суду розрахунку суми неправомірно витрачених страхових коштів Фонду, позивач із загальної суми 9488,63 грн. не погоджується із сумою 3024,00 грн. вартість путівки в санаторій «Товтри», що була виділена ОСОБА_1 з розподілом на двох, та штрафні санкції в сумі 1512,00 грн., а всього на суму 4536,00 грн. (а. с. 45)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що прийняте рішення № 166 від 20.08.2012 року відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ході перевірки відповідачем встановлено ряд порушень, в тому числі при використанні путівки на санаторно-курортне лікування №39808 в санаторій «Товтри».

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»від 18.01.2001 р. № 2240 (далі Закон № 2240) передбачено, що для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань. Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду.

Відповідно до Закону № 2240 створено Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд).

Частиною 1 статті 9 Закону № 2240 визначено, що Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, які передбачені цим Законом, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач як страхувальник перебуває на обліку в Світловодській міжрайонній виконавчій дирекції обласного відділення Фонду.

Згідно п.2 ч.2 ст. 27 Закону № 2240 страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до норм п.1, 3, 6 ч. 1 ст. 28 Закону № 2240 страховик (Фонд) має право здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, накладати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено планову перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та цільового використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивача за період з 01.04.2010 року по 01.07.2012 року.

За результатами перевірки складено акт № 447 від 02 серпня 2012 року, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22, абз.1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»», абз. 1 п.7, абз.3 п.14, п.16, абз.3 п.20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р.№1266. (а. с. 6 9)

Не погодившись з висновками акту щодо наявності порушень та їх застосування позивач надав до відповідача заперечення до акту перевірки (а. с. 10).

Заперечення позивача були розглянуті, про що ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром»було повідомлено листом № 05-14-2376 від 20.08.2012р.(а. с. 11-12).

На підставі акту перевірки №447 від 02.08.2012 року відповідачем винесено рішення № 166 від 20.08.2012 року, яким визначено суму платежу та ухвалено зарахувати до бюджету Фонду у вигляді неправомірних витрат на санаторно курортні путівки, штрафних санкцій та пені з позивача на загальну суму 9488,63 грн. (а. с.13).

Із вказаним рішенням позивач не погоджується частково, а саме: із сумою 3024,00 грн. вартість путівки в санаторій «Товтри», що була виділена ОСОБА_1 з розподілом на двох, та штрафні санкції в сумі 1512,00 грн., а всього на суму 4536,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром»працівнику товариства ОСОБА_1 виділено путівку № 39808 в санаторій «Товтри», придбану за рахунок коштів Фонду вартістю 3780,00 грн., з частковою оплатою в розмірі 20% її вартості та дозволено її поділ для спільного санаторнокурортного лікування застрахованої особи і його дитини ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), терміном лікування 12 днів з 29 червня 2010 року, що підтверджується витягом з протоколу №5 засідання комісії ФСС з ТВП позивача (а. с. 15). Крім того, у даному витязі з протоколу зазначено, що особи, які отримали зазначену путівку, повинні самостійно оплатити за три дні перебування в санаторії.

25.05.2010 року ОСОБА_1 ознайомлено з даним рішенням комісії, про що свідчить підпис останнього (а. с. 15). Вказаний факт було також підтверджено свідком ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Відповідно до п. 4.1 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 25.02.2009 р. № 12 (далі Порядок № 12), рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки.

Абзацом 1 п. 4.11 Порядку № 12 передбачено, що комісією із соціального страхування підприємства приймається рішення про поділ путівки для спільного санаторно-курортного лікування застрахованої особи та члена її сімї, що працює, або її дитини віком від 4 до 18 років, за умови попереднього отримання письмового погодження адміністрації санаторно-курортного закладу і терміну лікування кожної особи не менше 12 діб.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно витягу з протоколу № 5 засідання комісії з соціального страхування від 25.05.2010 року, який подано позивачем до позовної заяви, працівнику позивача ОСОБА_1 виділено путівку № 39808 в санаторій «Товтри», придбану за рахунок коштів Фонду вартістю 3780,00 грн., з частковою оплатою в розмірі 20% її вартості та дозволено її поділ для спільного санаторнокурортного лікування застрахованої особи і його дитини ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), терміном лікування 12 днів з 29 червня 2010 року. Також у даному витязі з протоколу зазначено, що особи, які отримали зазначену путівку, повинні самостійно оплатити за три дні перебування в санаторії. (а. с. 15).

Проте, під час перевірки страхувальник надав Фонду витяг з протоколу № 5 засідання комісії з соціального страхування від 25.05.2010 року, в якому відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з тим, що термін лікування кожної особи повинен бути не менше 12 діб, а також з вимогою про додаткову оплату за три дні перебування в санаторії (а. с. 35)

Згідно зворотнього талону до путівки №39808, в санаторії «Товтри»на лікуванні перебували ОСОБА_1 з 29 червня по 08 липня 2010 року і ОСОБА_2 з 29 червня по 09 липня 2010 року (а. с. 36). Отже, особами, які перебували на лікуванні сумарно використано 21 календарний день (10 днів ОСОБА_1, 11 днів його донька), тобто термін, який було визначено в путівці. Даний факт підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_1, зазначивши про те, що поїхав із санаторного закладу раніше у звязку з хворобою його дитини ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача не навела доводів наявності двох різних витягів з протоколу № 5 засідання комісії з соціального страхування від 25.05.2010 року.

При цьому, після повернення зворотного талону до позивача ні комісія із соціального страхування, ні страхувальник не проконтролювали використання путівки та не вжили заходів щодо відшкодування Фонду вартості путівки, використаної з порушенням чинного законодавства.

Отже, позивачем було порушено механізм розподілу санаторно-курортної путівки між застрахованою особою та членом її сімї, відповідно до якого кожна особа повинна знаходитись в санаторному закладі не менше 12 діб.

В звязку з порушенням Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду, кошти, які витрачені на придбання путівки вважаються такими, що використані з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, вартість путівки, що видана з порушенням зазначеного Порядку становить 3024,00 грн., яка не приймається до заліку та підлягає відшкодуванню.

За порушення порядку використання путівки на санаторнокурортне лікування на страхувальника накладено штраф в розмірі 1512,00 грн. (50 % суми неправомірно витрачених коштів).

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 30 Закону України № 2240 страхувальник-роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання страхових коштів.

За порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків від суми неправомірно витрачених коштів.

Відповідно до вимог пункту 6.2 Порядку № 12, сума витрат за путівки, які видані з його порушенням, не приймаються до заліку та відшкодовуються за рахунок страхувальника.

Отже, в даному конкретному випадку, відповідальність за виявлені Фондом порушення несе страхувальник, а саме позивач, а не комісія із соціального страхування, як колективний орган, чи застрахована особа, про що стверджується в позовній заяві.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення Виконавчої дирекції Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 166 від 20.08.2012 року в частині, що оскаржується позивачем, є правомірним.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05 листопада 2012 року.

Суддя Н.В. Чубара