Справа № 19437/10
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2011 р.справа № 2а-65/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної Л.М. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Хімушкіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної державної адміністрації, закритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Європа»»про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до з вищевказаним позовом до суду, в якому вказує, що у жовтні 1986 року за спасіння від пожежі громадянина ОСОБА_2 та його майна в квартирі АДРЕСА_1 позивач був заохочений грошовою премією у розмірі 30 крб. Вважає, що за спасіння від пожежі людини та за попередження більшої пожежі, чим та, яку загасив, він заслуговує на державну нагороду, тому позивач почав звертатися до органів МНС, на що отримував відмови. Позивач просить визнати незаконною відмову Головного управління МНС в Кіровоградській області в представленні його до державної нагороди за спасіння від пожежі громадянина ОСОБА_2 та його майна в жовтні 1986 року в м. Кіровограді по вул. Новосибірській 13/8 та зобовязати Головне управління МНС в Кіровоградській області направити таке подання відповідно до діючого законодавства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року у задоволенні позову було відмовлено, в тому числі в звязку із пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову якою задовольнити його вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що про своє порушене право дізнався лише у серпні 2009 року на прийомі у адвоката.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ЗАТ «Готельний комплекс Європа»просить залишити її без задоволення, посилається на те, що доказів по факту рятування в 1986 році громадянина ОСОБА_2 не представлено. В своїх письмових запереченнях Головне управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Кіровоградській області також просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Просили розглянути справу без участі їх представників.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі. Інші сторони в судове засідання не зявились про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи на звернення позивача від 13.02.2007 р. (а.с.109), що було адресоване Президенту України 12 березня 2007 року Головним управління МНС України в Кіровоградській області була направлена відповідь про відмову в представленні до державної нагороди (а.с. 112). Лист аналогічного змісту направлявся позивачеві і 06.04.2007 р. (а.с.114).

Головним управління МНС України в Кіровоградській області листом від 12.04.2007 р. позивача було повідомлено про відсутність підстав для порушення клопотання про представлення його до державної нагороди(а.с.115). В листі вказувалось, що у 1986 році після пожежі рішенням керівництва, яке ґрунтувалось на певних обєктивних фактах, позивача було заохочено грошовою премією, а не представлено до нагородження. Крім того, в МНС відсутні матеріали, що підтверджують вчинок позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державні нагороди України» державні нагороди є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною. Державні нагороди встановлюються виключно законами України.

Порядком представлення до нагородження та вручення державних нагород України, який затверджено Указом Президента України від 19.02.2003 р. № 138/2003, передбачено, що висунення кандидатур до відзначення державними нагородами здійснюється гласно за місцем роботи осіб, яких представляють до нагородження, у трудових колективах підприємств, установ, організацій незалежно від типу та форми власності.

Клопотання про відзначення державною нагородою порушується перед відповідним органом чи організацією вищого рівня.

Органи, яким надано право вносити подання про відзначення державними нагородами, надсилаються на імя Президента України і нагородний лист установленого зразка, затверджений Комісією державних нагород та геральдики при Президентові України.

У нагородному листі зазначаються конкретні заслуги особи, що стали підставою для порушення клопотання про відзначення її державною нагородою, та представляється печатка підприємства, установи, організації за місцем роботи особи.

Позивачем вищевказаний порядок дотримано не було, дії субєкта владних повноважень відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підстави для визнання їх незаконними відсутні.

Що стосується вимоги позивача про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач, звернувшись із позовом 28.08.2009 року, пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом і не навів поважних причин пропуску. Юридична необізнаність позивача не є поважною причиною, оскільки закони, інші нормативні акти, є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини. Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ст. 100 КАС України, що діяла на час розгляду справи).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 04.02.2011 р.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Сафронова