Справа № 2-а-397/11
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-397/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.

при секретарях Буцко М.В., Слободянюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного Управління внутрішніх військ МВС України, Київської Національної академії внутрішніх справ України, МВС України в м. Києві про оскарження рішень, дій та бездіяльності щодо обчислення, призначення та перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами:

-зобов»язати Київський національний університет внутрішніх справ надати до Головного управління ВВ МВС України грошовий атестат (довідку про отримання ним грошових коштів згідно посадового окладу) відповідно особової картки 5674,45 грн. в місяць;

-зобов»язати Головне Управління ВВ МВС України здійснити новий розрахунок грошового забезпечення для призначення пенсії, виходячи з посадового окладу в розмірі 5 654,45 грн.;

-зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок пенсії, виходячи з нових повідомлених Головним управлінням ВВ МВС України даних грошового забезпечення;

-зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити йому різницю між фактично виплаченим йому розміром пенсії та тим розміром пенсії, який вийде в результаті перерахунку за рік, що передує рішенню даного суду.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд про визнання протиправним зазначення Головним Управлінням внутрішніх військ МВС України в грошовому атестаті його посади, як старшого офіцера відділу служби військ та інспектування штабу Головного управління ВВ МВС України і зобов»язати Головне Управління ВВ МВС України вважати останньою штатною посадою перед його звільненням командир відділення Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово Спеціального миротворчого центру Київського національного університету внутрішніх справ України. Крім того, просив зобов»язати Головне Управління ВВ МВС України через ДФЗБО МВС України здійснити йому новий розрахунок грошового забезпечення для призначення пенсії з врахуванням посадового окладу командира відділення Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово Спеціального миротворчого центру Київського національного університету внутрішніх справ України в розмірі 5 674 грн. 45 коп., а також визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві протиправними і зобов»язати здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням грошового забезпечення встановленого за останньою штатною посадою перед звільненням з посади командира відділення Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово Спеціального миротворчого центру Київського національного університету внутрішніх справ України і виплатити різницю між фактично призначеним розміром пенсії та нарахованої пенсії з врахуванням нового розрахунку грошового забезпечення з моменту призначення пенсії.

Представник відповідача - Головного управління внутрішніх військ МВС України в судовому засіданні не визнав вимоги адміністративного позову, просив суд про відмову в його задоволенні, посилаючись на те, що на суми грошового забезпечена в національній валюті, що виплачуються миротворчому персоналу, до складу якого входив позивач, внески на загальнодержавне пенсійне страхування нараховувалися на загальних підставах. Суми валютного грошового забезпечення, що виплачуються миротворчому персоналу, не входять до складу грошового забезпечення, передбаченого ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже на ці суми внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування не нараховуються. При нарахуванні пенсії позивачу ОСОБА_2 діяло виключно на підставі законодавства України, у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та постановами Кабінету Міністрів України.

Представник відповідача Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві в судовому засіданні не визнала вимоги адміністративного позову, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість та не законність, крім того, позивачем при його подачі було пропущено строк звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Представник відповідача Київської Національної академії внутрішніх справ України в судовому засіданні не визнав адміністративний позов, зазначивши, що пенсія відповідачу нарахована правомірно та на законних підставах.

Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання , дослідивши матеріали справи, суд важчає , що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного .

Судом встановлено, що позивач, відповідно до наказу Командувача внутрішніх військ МВС України від 13.12.2007 року №97 о/с, був звільнений з органів внутрішніх справ на пенсію за станом здоров»я за ст. 63 п. «В». З 20.12.2007 року йому була призначена пенсія.

Як зазначив в судовому засіданні позивач, 13.04.2010 року, звернувшись до Пенсійного фонду України в м. Києві і ознайомившись з своєю пенсійною справою, ним було виявлено, що пенсія йому призначена не вірно та не за останньою штатною посадою яку він обіймав перед звільненням, в грошовому атестаті були відсутні документи, які б свідчили про фактичні виплати сум окладу відповідно до останньої займаної посади перед звільненням.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як було встановлено при розгляді даної адміністративної справи, до відправки в довготривале закордонне відрядження до Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово позивач проходив військову службу за контрактом в Головному Управлінні внутрішніх військ МВС України на посаді старшого офіцера відділу служби військ та інспектування штабу ГУВВ МВС України. (а.с. 13).

Порядок відбору та направлення працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України для участі в міжнародних миротворчих операціях визначається наказом МВС України від 07.12.2003 №1490. Відповідно до п. 1.6. Положення про миротворчий персонал затвердженого цим наказом для роботи в складі миротворчого персоналу та для участі в миротворчій операції працівник на час відрядження звільняється від займаної посади за останнім місцем проходження служби та призначається на відповідну посаду перемінного складу Центру НАВСУ.

Пунктом 1.7. визначено, що на період відрядження миротворчий персонал перебуває в оперативному підпорядкуванні Департаменту роботи з персоналом МВС України. Тобто, контракт у зв»язку з довготривалим закордонним відрядженням не розривається, відряджений залишається на військовій службі у внутрішніх військах МВС України.

Відповідно до п. 8.3.4 Порядку відбору та направлення працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України для участі в міжнародних миротворчих операціях затвердженого наказом МВС України від 07.12.2003 року №1490 Центр НАВСУ після повернення з відрядження відряджає працівників до ГУВВ, ГУМВС, УМВС, УМВСТ, навчальних закладів МВС України за попереднім місцем служби, звільнивши їх від посад перемінного складу Центру НАВСУ.

Наказом командувача Збройних Сил України від 13.12.2007 року №97о/с позивач був звільнений з військової служби у запас за станом здоров»я.

Останньою посадою перед звільненням в розпорядженні командувача внутрішніх військ МВС України, яку позивач займав перед відрядженням є посада офіцера відділу служби військ та інспектування штабу ГУВВ МВС України.

Посада, яку займав позивач у довготривалому відрядженні, не відноситься до штатних посад ГУВВ МВС України і в грошовому атестаті було відображено грошове забезпечення за посадою старшого офіцера відділу служби військ та інспектування штабу ГУВВ МВС України.

В судовому засіданні позивач наголошував на те, що пенсія йому повинна була бути нарахована за видами грошового забезпечення за його останньою штатною посадою перед звільненням, а саме посадою командира відділення Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Меморандуму про взаєморозуміння між ООН та Урядом України від 20.12.2000 року, ООН відшкодовує Уряду України витрати, пов»язані з утриманням персоналу, який надається в рамках цього Меморандуму. До відшкодувань пов»язаних з утриманням персоналу згідно з додатком А до Меморандуму входять майнове та грошове забезпечення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 року №1653 «Про фінансове забезпечення діяльності миротворчого персоналу України у складі Місії ООН у справах тимчасової адміністрації в Косово, Союзна ОСОБА_3» затверджує посадові оклади особового складу миротворчого персоналу з працівників органів внутрішніх справ України у складі міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації в рамках Місії ООН в Косово, Союзна ОСОБА_3, які в подальшому компенсуються Урядом ООН.

За компенсацію витрат пов»язаних з діяльністю миротворчого персоналу України відповідно до п. 4 вищевказаної Постанови КМУ відповідає Міністерство Внутрішніх Справ України, Міністерство економіки та Міністерство фінансів, які готують, а Міністерство закордонних справ своєчасно подає до Секретаріату ООН матеріали щодо компенсації витрат України, пов»язаних із забезпеченням діяльності миротворчого персоналу.

Таким чином кошти з державного бюджету на грошове забезпечення працівників Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово не виділяються.

Відповідно до п. 2 ст. 14 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками (платниками страхових внесків до Пенсійного фонду) є військові частини, підприємства, установи, організації та органи, які виплачують грошове забезпечення для застрахованих осіб.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входить: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року №963 за особами, що входять до складу миротворчих контингентів та персоналу України, зберігаються виплати в національній валюті в розмірі 100% окладу за військове (спеціальне) звання, посадового окладу або середньої заробітної плати за останнім місцем служби чи роботи, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Як було встановлено при розгляді даної адміністративної справи, під час довготривалого закордонного відрядження позивача, йому щомісяця здійснювались виплати в національній валюті в розмірі 100% окладу за військове звання, посадовий оклад та надбавка за вислугу років за його останньою перед відрядженням посадою старшого офіцеру відділу служби військ та інспектування штабу ГУВВ МВС України, із цих виплат Головне Управління внутрішніх військ МВС України продовжувало перераховувати до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Суми валютного грошового забезпечення, що виплачуються миротворчому персоналу, не входять до складу грошового забезпечення, передбаченого ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,а отже, на ці суми внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування не нараховуються.

Отже, враховуючи те, що всі витрати на утримання миротворчого персоналу України компенсуються Урядом ООН і з них не йде відрахування до Пенсійного фонду України на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, правових підстав для нарахування пенсії позивачу з посади командира відділення Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово немає.

Крім того, як вбачається з постанови Окружного Адміністративного Суду м. Києва від 02.09.2008 року, що міститься в матеріалах справи, до суду був поданий колективний позов, одним з позивачів був також позивач ОСОБА_1 про зобов»язання внесення доповнень до наказів №92 о/с від 10.07.2006 року та №96 від 18.07.2006 року в частині встановлення посадового окладу відповідно до Постанови КМУ від 08.11.2000 №1653 та про зобов»язання внести відомості про розмір посадового окладу до грошових атестатів, проте в задоволенні таких вимог судом було відмовлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про неможливість задоволення адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 69-71, 100, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої апеляційної скарги.

Суддя :