Справа № 826/9906/13-а
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 липня 2015 року № 826/9906/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Вторметекспорт"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби
про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторметекспорт» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправними дій з прийняття податкових повідомлень-рішень № від 08 лютого 2013 року та № від 21 травня 2013 року з порушенням встановленого законодавством строку для їх прийняття; про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08 лютого 2013 року та № від 21 травня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015 року Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем безпідставлено зроблено висновки щодо завищення у перевіряємий період валових витрат та податкового кредиту, у зв'язку із формуванням таких з урахуванням взаємовідносин з ТОВ «Негоциант Агро» та ТОВ «К-В-С». Крім того, позивачем вказується на протиправність дій податкового органу при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки №2270/22-30/30127924 від 25.12.12 р.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва у період з 19.12.12 р. по 25.12.12 р., проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток за липень-жовтень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт №2270/22-30/30127924 від 25.12.12 р. (надалі - акт перевірки ).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.138.2, п.138.4, п.138.6, ст.138,8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 17688255,6 грн.; п.185.1 ст.185, п.188.1, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 23538966 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення, а саме: № від 08.02.13 р., згідно якого нарахований податок на прибуток в сумі 17688256 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 8844128 грн.; № від 08.02.2013 року, згідно якого нарахований ПДВ в сумі 23538959 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 11769479 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "Вторметекспорт" звернулось з первинною скаргою до ДПС у м. Києві, за результатом розгляду скарги ДПС у м. Києві прийнято рішення від 12.04.2013 року № 3402/10/12-1-03, яким скарга підприємства задоволена частково, податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2013 р. скасовано в частині основного платежу в розмірі 299 993,00 грн. та в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 149 996,00 грн., в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

На підставі Рішення ДПС у м. Києві від 12.04.2013 року № 3402/10/12-1-03 Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2013 року, податкове зобов'язання якого становить за основним платежем 23 238 966,00 грн., за штрафними санкціями 11 619 483,00 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, зокрема, із змісту акту перевірки, підставою для донарахування позивачу зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість слугувало встановлення формування позивачем у перевіряємий період валових витрат та податкового кредиту з урахуванням взаємовідносин з ТОВ «Негоциант Агро», ТОВ «К-В-С», при цьому, правочини укладені позивачем із вказаними контрагентами не носять реального характеру.

Відповідно до змісту акті перевірки та даних відповідачем письмових пояснень, висновки податкового органу, щодо не настання реальних наслідків за господарськими операціями позивача з ТОВ «Негоциант Агро», ТОВ «К-В-С», ґрунтуються на обставинах викладених у Акті від 26.10.2012 №6526/22-5/34598778 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Негоциант Агро» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період липень 2012року, складеному ДПІ у Приморському районі м. Одеси та Акті від 26.11.2012 р. ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Одеської області ДПС, про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «К-В-С», код за щодо підтвердження сум податкового зобов'язання та податкового кредиту задекларованих у Деклараціях з податку на додану вартість за серпень-жовтень 2012 року, якими на переконання податкового органу встановлено відсутність у вказаних суб'єктів господарювання реальної можливості виконання зобов'язань за правочинами.

Суд не погоджується з доводами податкового органу виходячи із наступних обґрунтувань.

З матеріалів справи вбачається, що на формування валових витрат та податкового кредиту у перевіряємий період, вплинуло формування таких за рахунок взаємовідносин з ТОВ «Негоциант Агро» по наступним правочинам: договір про поставку сільськогосподарської продукції № 2101-С від 21.01.2012 р., за умовами якого Продавець (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти продукцію сільськогосподарського виробництва (горох, соя, гірчиця, гречка) врожаю 2011 року, на умовах поставки Франко-склад Покупця; договір купівлі-продажу № 01-МП від 01.10.2011 р., за умовами якого Продавець (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити товар (масло соняшникове нерафіноване першого сорту, наливом, та інші продукти переробки соняшника); договір № 13/02/12 від 01.02.2012 р., за умовами якого Постачальник (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується продати, а Покупець (позивач) зобов'язується прийняти та оплатити мінеральні добрива (товар), в асортименті, кількості та за цінами, визначеними в рахунках Постачальника на оплату на кожну партію товар; договір № 8-тр від 14.02.2012 р. про надання організації транспортних послуг, за умовами якого Виконавець (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується за плату та за рахунок Замовнику (позивач) організувати виконання транспортних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу залізничним або автомобільним транспортом; договір купівлі - продажу № 1401-1 від 17.01.2012 р., за умовами якого за умовами якого Продавець (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити товар (лузга соняшникова гранульована (пелети). Відповідно до пункту 2.1. Договору загальна кількість Товару складає 10000 метричних тон +/- 10% по вибору Продавця. За умовами пункту 4.1. ціна товару визначається з урахуванням ПДВ у накладних; договір № 209/04/12 від 01.04.2012 р. про поставку сільськогосподарської продукції, за умовами якого Постачальник (ТОВ «Негоциант-Агро») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти та платити товар (пшеничні висівки) Пунктом 2.1. цього Договору визначено, що кількість товару, ціна товару та загальна вартість визначаються видатковими накладними.

В підтвердження виконання умов вищезазначених договорів позивачем до матеріалів справи додано копії видаткових накладних, а саме : № 701 від 08.08.2012р., №700 від 08.08.2012р., № 699 від 08.08.2012р., № 698 від 06.08.2012р., №697 від 06.08.2012р., № 696 від 06.08.2012р., № 695 від 06.08.2012р., №694 від 06.08.2012р., №693 від 06.08.2012р., № 692 від 06.08.2012р., № 691 від 06.08.2012р., №690 від 06.08.2012р., №689 від 06.08.2012р., № 688 від 06.08.2012р., № 687 від 06.08.2012р., №686 від 06.08.2012р., № 685 від 06.08.2012р., №684 від 06.08.2012р., а також копії податкових накладних : № 28 від 08.08.2012р. на загальну суму 55 842,48 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 307,08грн., № 27 від 08.08.2012р. на загальну суму 55 752,12 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 292,02грн., № 26 від 08.08.2012р. на загальну суму 55 752,12 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 292,02грн., № 17 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 18 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 19 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 20 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 21 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 22 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 23 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 24 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 15 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 16 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 14 від 06.08.2012р. на загальну суму 56 256,44 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 376,07грн., № 13 від 02.08.2012р. на загальну суму 55 042,28 грн. в тому числі ПДВ на суму 9 173,71грн., № 11 від 01.08.2012р. на загальну суму 54 537,430грн. в тому числі ПДВ на суму 9 089,55грн., № 12 від 01.08.2012р. на загальну суму 54 537,430грн. в тому числі ПДВ на суму 9 089,55грн.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що вказані вище правочини, укладені позивачем з ТОВ «Негоциант-Агро», були предметом дослідження інших судових процесів при оскарженні податкових повідомлень-рішень винесених відповідачем за результатами проведених перевірок інших періодів.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 р. у справі № 2а-16036/12/2670 за позовом ТОВ «Вторметекспорт» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2013 р., якою позов задоволено, з підстав правомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Негоциант-Агро», які ґрунтувалися на договорах № 2101-С від 21.01.2012 р., № 01-ПМ від 01.10.2011 р., № 209/04/12 від 01.04.2012 р. та № 8-Тр від 14.02.2012 р., які є предметом дослідження і у даній справі.

Також, Судом встановлено, що на формування валових витрат та податкового кредиту у перевіряємий період, вплинуло формування таких за рахунок взаємовідносин з ТОВ «К-В-С» по наступним правочинам: договір купівлі-продажу № 01/07/12мп від 07.07.2012 р. про поставку сільськогосподарської продукції, за умовами якого Постачальник (ТОВ «К-В-С») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти та платити товар (олія соняшникова, соєва, штор та ін..) Пунктом 1.2. цього Договору визначено, що кількість товару, ціна товару та загальна вартість визначаються видатковими накладними; договір № 02/07/12мп від 07.07.2012 р. про поставку сільськогосподарської продукції, за умовами якого Постачальник (ТОВ «К-В-С») зобов'язується передати у власність, а Покупець (позивач) прийняти та платити товар (горох, соя, льон та ін..) врожаю 2011-2012рр. Пунктом 2.1 цього Договору визначено, що кількість товару, ціна товару та загальна вартість визначаються видатковими накладними; договір № 04/07/12/АДМ від 07.07.2012 р. щодо надання послуг з адміністрування парку лізингових автомобілів, за умовами якого Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (ТОВ «К-В-С») приймає на себе обов'язок по наданню послуг з адміністрування перелік послуг наведено в п. 2.1. цього Договору, будь-яких автомобілів, що належать Замовнику та які перебувають у користуванні та володінні третіх осіб ) на підставі лізингових договорів укладених між Замовником та Користувачами/Лізингоотримувачами та які перебувають на території Одеської, Миколаївської, Кіровоградської, Херсонської, Запорізької областей України та АР Крим; договір № 03/07/12/ОУ від 07.07.2012 р. щодо надання послуг, за умовами якого Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (ТОВ «К-В-С») приймає на себе обов'язок по наданню послуг пов'язаних з перевезенням вантажу залізничним або автомобільним транспортом, а також інші послуги, визначені п. 1.2 цього договору, за письмовою заявою Замовника.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії видаткових накладних, № 223 від 01.08.12р., № 225 від 01.08.12р., № 272 від 01.08.12р., № 226 від 02.08.12р., № 227 від 02.08.12р., № 266 від 02.08.12р., № 269 від 02.08.12р., № 229 від 03.08.12р., № 265 від 03.08.12р., № 231 від 04.08.12р., № 228 від 05.08.12р., № 230 від 05.08.12р., № 262 від 06.08.12р., № 312 від 06.08.12р., № 232 від 07.08.12р., № 263 від 07.08.12р., № 273 від 07.08.12р., № 233 від 08.08.12р., № 234 від 09.08.12р., № 270 від 09.08.12р., № 271 від 09.08.12р., № 274 від 11.08.12р., № 255 від 12.08.12р., № 264 від 13.08.12р., № 256 від 14.08.12р., № 257 від 14.08.12р., № 268 від 14.08.12р., № 296 від 14.08.12р., № 247 від 15.08.12р., № 246 від 15.08.12р., № 254 від 16.08.12р., № 267 від 16.08.12р., № 313 від 18.08.12р., № 248 від 19.08.12р., № 249 від 20.08.12р., № 300 від 20.08.12р., № 303 від 20.08.12р., № 304 від 20.08.12р., № 306 від 20.08.12р., № 302 від 21.08.12р., № 305 від 21.08.12р., № 322 від 21.08.12р., № 301 від 22.08.12р., № 307 від 22.08.12р., № 323 від 22.08.12р., № 324 від 23.08.12р., № 330 від 26.08.12р., № 319 від 27.08.12р., № 350 від 27.08.12р., № 325 від 28.08.12р., № 318 від 30.08.12р., № 321 від 30.08.12р., № 320 від 31.08.12р., № 348 від 31.08.12р., № 349 від 31.08.12р., № 128 від 26.07.12р., № 136 від 26.07.12р., № 137 від 26.07.12р., № 138 від 26.07.12р., № 195 від 27.07.12р., № 196 від 27.07.12р., № 129 від 27.07.12р., № 140 від 30.07.12р., № 156 від 30.07.12р., № 127 від 26.07.12р., № 139 від 25.07.12р., № 135 від 25.07.12р., № 134 від 25.07.12р., № 133 від 25.07.12р., № 132 від 25.07.12р., № 130 від 25.07.12р., № 218 від 23.07.12р., № 203 від 23.07.12р., № 194 від 23.07.12р., № 214 від 22.07.12р., № 202 від 21.07.12р., № 219 від 20.07.12р., № 216 від 20.07.12р., № 213 від 20.07.12р., № 212 від 19.07.12р., № 215 від 18.07.12р., № 193 від 17.07.12р., № 217 від 15.07.12р., № 191 від 15.07.12р., № 211 від 14.07.12р., № 201 від 12.07.12р., № 200 від 11.07.12р., № 192 від 11.07.12р., № 190 від 10.07.12р., № 172 від 09.07.12р., № 171 від 07.07.12р., № 170 від 07.07.12р., № 199 від 06.07.12р., № 169 від 06.07.12р., № 189 від 05.07.12р., № 198 від 04.07.12р., копії актів надання послуг : № 375- від 31.08.12р. № 374 від 31.08.12р., № 373 від 31.08.12р., № 372 від 31.08.12р., № 376 від 31.08.12р., № 377 від 31.08.12р., № 167 від 30.07.2012р., № 142 від 30.07.12р., № 141 від 30.07.12р., № 166 від 23.07.12р., № 162 від 19.07.12р., № 161 від 10.07.12р., № 165 від 06.07.12р., № 159 від 05.07.12р., а також копії податкових накладних (дод. 2 а.с. 29-163).

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015 року при направленні справи на новий розгляд було зазначено наступне: «Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що Товариство не надало всі необхідні первині документи щодо підтвердження господарських операцій з зазначеними контрагентами, зокрема, товарно-транспортні накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, банківські виписки.».

На вимогу суду позивачем додано до матеріалів справи додано також копію реєстру отриманих податкових накладних за період з 01.07.2012р. по 31.10.2012р. включно, а також копії виписок по особовому рахунку позивача у ПАТ «Мафінбенк» та ПАТ «Укрсиббанк» за весь 2012 рік, з аналізу яких вбачається, що товари та послуги, отримані позивачем від ТОВ «Негоциант-Агро» та ТОВ «К-В-С» на підставі зазначених вище правочинів, оплачені у повному обсязі.

Що ж стосовно товарно-транспортних накладних, то такі позивач не в змозі надати суду для огляду, оскільки їх вилучено у позивача при проведенні обшуку, та на даний час не повернуто. Зазначені доводи позивача підтверджено копією Протоколу обшуку від 06.11.2012р. складеного Ст. о/у ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС майором податкової міліції Беляк В.П.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що операції позивача з ТОВ «Негоциант-Агро» та ТОВ «К-В-С» здійснені в межах його господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Суд приходить до висновку, що в матеріалах наявна вся первинна документація, яка підтверджує укладання договорів та виконання їх належним чином.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагента позивача було ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даного контрагента під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Крім того Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. ( абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що для формування як валових витрат так і податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Слід відмітити, що сторонами не заперечується та обставина, що на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентом, контрагент позивача та позивач, як юридичні особи, внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (в матеріалах справи містяться копії витягу з ЄДР) та зареєстровані платником податку на додану вартість, а первинна документація була підписана безпосередньо самими директорами товариств.

Крім того, в обґрунтування законності спірних податкових повідомлень-рішень відповідач посилається інформацію відносно контрагентів позивача, зокрема, відсутності необхідних умов для ведення господарської діяльності, що начебто встановлено актами перевірок таких суб'єктів господарювання та їх контрагентів по ланцюгу постачання.

У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного суд вважає за необхідне відзначити, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Однак, відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договір, укладений позивачем з даними товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними та не визнано недійсним проведення тендерну або тендерної документації.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивачем цілком правомірно сформовано у перевіряємий період валові витрати та податковий кредит з урахуванням взаємовідносин з ТОВ «Негоциант Агро» та ТОВ «К-В-С».

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії податкового органу при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як встановлено судом, перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток за липень-жовтень 2012 року проведено у період з 19.12.12 р. по 25.12.12 р., про що складено акт №2270/22-30/30127924 від 25.12.12 р.

Однак спірні податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем лише 08.02.13р., тобто із порушенням строку установленого даною нормою. Враховуючи наведені фактичні обставини, суд приходить до переконання щодо обґрунтованості вимог щодо визнання протиправними дій податкового органу, а тому, і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо скасування податкових повідомлень-рішень № від 08 лютого 2013 року та № від 21 травня 2013 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року по справі №826/13867/14; Ухвалах ВАСУ: від 16 липня 2014 р. К/800/16847/13; від 15 жовтня 2013 року К/800/11789/13; від 22 жовтня 2012 р. К/9991/52018/12; від 01 жовтня 2012 р. К/9991/42373/12, від 16 жовтня 2013 р. К/800/45872/13, від 30 жовтня 2013 р. К-40444/10.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС з прийняття податкових повідомлень-рішень № від 08.02.13 р. та № від 21.05.13 р. з порушенням встановленого законодавством строку для їх прийняття.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ДПС № від 08.02.13 р., та № від 21.05.13 р.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук