Справа № 816/1482/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року 10:07м. ПолтаваСправа № 816/1482/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2015 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 /надалі також - позивач/ звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області /надалі також - відповідач/ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04 грудня 2014 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення - рішення від 04 грудня 2014 року № НОМЕР_1 прийняте з порушенням норм як процесуального так й матеріального права. Так на думку позивача порушено строк прийняття податкового повідомлення-рішення, а сума штрафних санкцій обрахована не вірно.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях вих.№316 від 25.05.2015 року /а.с.30-31/.

У своїх запереченнях посилався на встановлення в ході перевірки порушень позивачем вимог пункту 2.6 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 /надалі - Положення №637/, у звязку із чим вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій. Доводи позивача вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 05 лютого 2013 року, номер запису про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - 2 032421 та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області /а.с.21/.

10 листопада 2014 року працівниками Головного управління Міндоходів у Полтавській області головним державним ревізором - інспектором Табунщиком Д.В. та головним державним ревізором - інспектором Суховською В.В. на підставі наказу від 10 листопада 2014 року №3 /а.с.38/ та направлень від 10 листопада 2014 року №1030 та № 1031 /а.с.39-40/, проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а саме: господарський об'єкт, за адресою м. Полтава, вул. Калиніна, 11.

За результатами даної перевірки, відповідачем 17 листопада 2014 року на бланку за №0000430 складено акт про результати фактичної перевірки /а.с. 33-34/.

В акті від 17 листопада 2014 року зафіксовано порушення позивачем пункту 2.6 Положення №637, а саме: суб'єкт господарської діяльності не забезпечив оприбуткування готівкових коштів в повній сумі їх фактичних надходжень у відповідній книзі обліку. На момент перевірки встановлено, що кошти які надійшли 14 жовтня 2014 року в сумі 3900 грн, 24 жовтня 2014 року в сумі 770,60 грн, та з 06 листопада 2014 року по 07 листопада 2014 року в сумі 6400 грн в книзі обліку доходів на загальну суму 11070 грн не оприбутковані. Останній запис в книзі за 31 січня 2014 року.

Вказаний акт у день його складання був підписаний від контролюючого органу головним державним ревізором - інспектором Табунщиком Д.В. та головним державним ревізором - інспектором Суховською В.В., а платник податків відмовився від підпису про що складено акт №9/16-31-03-01-33 відмови від підписання акту перевірки від 17 листопада 2014 року №0000430 /а.с.37/.

В подальшому, у відповідності до вимог пункту 86.5 статті 86 ПК України, акт фактичної перевірки було зареєстровано 18 листопада 2014 року в органі Міндоходів за місцем здійснення діяльності субєкта господарювання, із присвоєнням йому реєстраційного номеру - 0189/16/31/22/НОМЕР_2, та 21 листопада 2014 року в органі Міндоходів за місцем державної реєстрації суб'єкта господарювання, із присвоєнням йому реєстраційного номеру - 45/16-01-22-04-33/312611427.

На підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2014 року № НОМЕР_1, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 55350 грн за порушення пункту 2.6 Положення № 637 /а.с.9/.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, останнє залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення /а.с. 11-20/.

Позивач не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 04 грудня 2014 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 55350 грн, суд виходив з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України /надалі - ПК України/ від 02 грудня 2010 року № 2755-VI органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 86.5. статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органів державної податкової служби, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами органу державної податкової служби складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів податкового органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках органом державної податкової служби складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Як встановлено судом за результатом перевірки складено акт від 17 листопада 2014 року /а.с.33-34/ у підписанні якого платник податків відмовився, про що складено акт №9/16-31-03-01-33 відмови від підписання акту перевірки від 17 листопада 2014 року №0000430 /а.с.37/.

У відповідності до вимог п.86.5 статті 86 Податкового кодексу України відповідач листом Головного управління Міндоходів у Полтавській області "Про направлення матеріалів перевірки" від 19 листопада 2014 року вих.№773/ф/16-31-22-02-26 направив на адресу позивача матеріали фактичної перевірки господарського об'єкту, за адресою м. Полтава, вул. Калініна, 11, а саме: другий примірник акту перевірки від 17 листопада 2014 року та другий примірник акту відмови від підписання акту перевірки від 17 листопада 2014 року №0000430 /а.с.35/. Вказаний лист отримано позивачем 21 листопада 2014 року №0000430/а.с.48/.

Таким чином відповідач вчинив дії щодо повідомлення позивача з результатами проведеної фактичної перевірки господарського об'єкту, за адресою м. Полтава, вул. Калініна, 11.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Так, листом Головного управління Міндоходів у Полтавській області "Про направлення матеріалів перевірки" від 19 листопада 2014 року № 5752/7/16-81-02-13 матеріали перевірки направлено до Державної податкової інспекції у м. Полтаві та отримано органом Міндоходів 21 листопада 2014 року, що підтверджується штемпелем реєстрації вхідного документа під номером 6015/8 /а.с.36/.

В подальшому акт фактичної перевірки від 17 листопада 2014 року було зареєстровано в органі Міндоходів за місцем державної реєстрації суб'єкта господарювання 21 листопада 2014 року із присвоєнням йому реєстраційного номеру 45/16-01-22-04-33/312611427 /а.с.33/.

Таким чином, враховуючи положення пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення за результатами саме фактичної перевірки приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків, суд вважає, що контролюючим органом дотримано строки винесення податкового повідомлення-рішення.

Під час перевірки встановлено порушення пункту 2.6 Положення №637, що полягало у несвоєчасному оприбуткуванні готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на загальну суму 11070,00 грн.

Відповідно до пункту 2.6. Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Із акту перевірки від 17 листопада 2014 року вбачається, що на момент проведення перевірки кошти, що надійшли 14 жовтня 2014 року в сумі 3900 грн, 24 жовтня 2014 року в сумі 770,60 грн, та з 06 листопада 2014 року по 07 листопада 2014 року в сумі 6400 грн в книзі обліку доходів на загальну суму 11070 грн не оприбутковані.

Зі змісту позову та пояснень представника позивача вбачається, що позивач не заперечує факт не своєчасного оприбуткування готівкових коштів. В наданих під час проведення перевірки поясненнях від 10 листопада 2014 року позивач зазначила, що книга обліку доходів заповнювалась останній раз 31 січня 2014 року /а.с.41/.

Таким чином позивачем визнано факт порушення пункту 2.6 Положення №637, що полягає у незабезпеченню своєчасного оприбуткування готівкових коштів.

Позивач в письмових поясненнях від 20 липня 2014 року /а.с.83-86/ ставить під сумнів правомірність застосування до нього санкцій передбачених п. 1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95, оскільки наказом Міністерства фінансів України №1637 "Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення", що діє з 30 грудня 2011 року, для платників єдиного податку першої і другої групи та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість (до яких відноситься позивач), затверджено форму та порядок ведення книги обліку доходів, яку фізична особа - підприємець ОСОБА_3 вела.

Так, положеннями пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу. Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Форма і порядок ведення ОСОБА_4 обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 року №1637 "Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення" /надалі - Порядок №1637/.

Пунктом 1 цього Порядку №1637, який розроблений відповідно до підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України, передбачено, що фізичні особи - підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів, у якій щоденно, за підсумками робочого дня, відображають отримані доходи.

У ОСОБА_4 відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової ОСОБА_4 протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня ОСОБА_4 залишається у платника податку.

Записи у ОСОБА_4 виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги). ОСОБА_4 використовуються платником податку для заповнення податкової декларації платника єдиного податку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно п. 1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З огляду на викладене, за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у розмірі 11070 грн до позивача правомірно застосовано штрафну санкцію у розмірі 55350 грн (11070 грн х 5).

Щодо посилання позивача на судову практику Колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, зокрема на постанову від 21 січня 2015 року по справі №21-42а14, суд зазначає наступне.

Зі змісту постанови Колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 21 січня 2015 року по справі №21-42а14 слідує, що предметом оскарження є проведення документальної невиїзної позапланової перевірки. У нашому випадку предметом спору є правові наслідки за результатом проведення перевірки позивача, а саме винесене податкове повідомлення - рішення від 04 грудня 2014 року № НОМЕР_1. У справі, що розглядається позивачем не оскаржується наказ про проведення перевірки, ні дії щодо її проведення.

Таким чином судом не береться до уваги дане судове рішення при вирішення даної справи.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 10% суми судового збору, що становить 182,70 грн, таким чином, з позивача належить стягнути решту 90% суми судового збору, тобто 1644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місцезнаходження: 36019, м.Полтава, пров.Блакитний, буд 11-а) до Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Полтавський окружний адміністративний суд, ) судовий збір у розмірі 1644,30 / одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 копійок/.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 27 липня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський