Справа № 824/986/15-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/986/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

21 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 до Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (59400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 21.02.2006 р., взята на облік в органах державної податкової служби 22.06.2006 р. за № 61/29 та є платником єдиного податку першої групи на спрощеній системі оподаткування (а. с. 13, 14, 15, 16).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 позивач являється пенсіонером за вислугою років (а.с.22). Згідно довідки УПФУ в Заставнівському районі позивач перебуває на обліку і отримує пенсію за вислугу років з 02.09.2011 року (а.с.17).

23.01.2015 р. Кіцманської ОДПІ винесено вимогу №Ф-152-17 про сплату позивачем недоїмки в сумі 7484,50 грн. (а.с.49).

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернулася із скаргами до Головного управління ДФС у Чернівецькій області з первинною скаргою та Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарг, відкликано вимогу від 23.01.2015 р., а 05.05.2015 р. відповідачем винесено вимогу №Ф-152-17 про сплату позивачем недоїмки в сумі 8752,45 грн. (а.с.52).

Після адміністративного оскарження вказаної вимоги позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними та скасування податкових вимог за №Ф-152-17 від 23.01.2015 р. та від 05.05.2015 р.

Часткового задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Разом з цим, суд залишив без задоволення вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-152-17 від 23.01.2015 р., адже вказана вимога буда відкликана, а тому жодним чином не порушує права позивача.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції вірними частково. Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виходячи із вказаних норм, від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування звільняються виключно пенсіонери за віком або інваліди.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від №1058-ІV (Закон №1058-ІV). Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно із абз. 2 п. 16 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років застосовуються положення Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст.51 Закону №1788-12 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття пенсії за віком (в тому числі за віком на пільгових умовах) і пенсії за вислугу років.

Оскільки позивачеві призначено пенсію за вислугу років, а не за віком, позивач сплачує єдиний внесок на загальних підставах, тому положення ч.4 ст.4 Закону №2464-VI щодо звільнення від сплати єдиного внеску на нього не поширюються.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Наведені обставини в сукупності свідчать про правомірність та відсутність підстав для скасування вимоги відповідача №Ф-152-17 від 05.05.2015 р.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області задовольнити.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіцманська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.