Справа № 811/779/13-а
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2013-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/779/13-а

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2013 року Справа № 811/779/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Чубари Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив» до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем на підставі висновку акта перевірки про порушення позивачем п. 198.2 ст.198, п. 198.3 ст.198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту поточного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації з ПДВ) на загальну суму 321039,00 грн.

З даними твердженнями позивач не погоджується, оскільки господарській операції між позивачем та контрагентами – ПП «Логістик-Центр», ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», ФГ «Давос», ПП «Санрайз –Річ» та ТОВ «Бізнес стандарт ЛТД» мали реальний характер, підтверджені належними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Угоди, укладені між позивачем та вказаними вище контрагентами недійсними у судовому порядку не визнавались, загальні вимоги які передбачені вимогами Цивільного кодексу України були дотримані.

Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними, а податкове повідомлення - рішення винесене з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилається на те, що проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою ПрАТ «Креатив» встановлено, що господарські операції позивача з контрагентами - ПП «Логістик-Центр», ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», ФГ «Давос», ПП «Санрайз –Річ», ТОВ «Бізнес стандарт ЛТД» не мали реального характеру, так як укладені правочини є нікчемними. Тому, винесене за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення, прийняте згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі та позовні вимоги підтримано в повному обсязі (т.4,а.с.92).

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов наступних висновків.

ПрАТ «Креатив» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області 06.10.2000 р., що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб ААБ №113456 (т.1, а.с. 104).

Види діяльності за КВЕД: виробництво олії та тваринних жирів; вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; виробництво маргарину і подібних харчових жирів; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; будівництво житлових і нежитлових будівель (т.1,а.с.1-105).

На підставі наказу №1986 від 25.10.2012 року Кіровоградською ОДПІ проведено невиїзну документальну перевірку ПрАТ «Креатив» (код ЄДРПОУ 31146251) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Агрофінінвестторг» (період – 01.09.2011 р. по 30.09.2011р.), ПП «Логістик-центр» (період з 01.02.2012 по 31.05.2012р.), ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» (період з 01.02.2012 року по 31.05.2012 р.), ФГ «Давос» (період з 01.03.2012 р. по 31.03.2012р.), ПП «Санрайз-Річ» (період з 01.04.2012 року по 30.04.2012р.) ТОВ «Бізнесстандарт ЛТД» (період з 01.04.2012р. по 30.04.2012р.), результати якої оформлено актом №166/22-2/31146251 від 05.11.2012 року (т.1, а.с. 17-102).

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок про те, що правочини між позивачем та його контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків. Отже зазначені правочини є нікчемними і не створюють юридичних наслідків. Такі правочини по суті вчинялись з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків. Діяльність позивача була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди з контрагентами-постачальниками, які не виконували своїх зобов'язань.

На підставі висновків викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

Дане рішення було оскаржено до ДПС України.

За результатами оскарження, рішенням ДПС України податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ залишено без змін, а скарга без задоволення (т.1, а.с.109-110).

Суд не погоджується з висновками податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999р. №996- XIV (далі за текстом –Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльні платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною.

Відповідно до пункту 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ФГ «Давос» (постачальник за договором) укладено наступні договори на поставку насіння соняшнику, урожаю 2011 р.:

- договір поставки №768/п від 05.03.2012р. (т.1, а.с. 131-132);

- договір поставки №796/п від 13.03.2012 р. (т.2, а.с. 133-134).

Як слідує з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту за березень 2012 року суми ПДВ на підставі податкових накладних (т.1, а.с.135,137) виписаних ФГ «Давос».

Оплата товару та фактичне його отримання підтверджується видатковими накладними (т.1, а.с.139-146,), платіжними дорученнями (т.1,а.с.136) та товарно-транспортними накладними (т.1, а.с. 147-174,177-182).

На дату складання податкових накладних ФГ «Давос» було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва (т.1, а.с.121-130).

Між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ПП «Логістик-центр» (постачальник за договором) укладено наступні договори на поставку насіння соняшнику, урожаю 2011 р.:

- договір поставки №614/п від 06.02.2012р. (т.1, а.с. 195-196);

- договір поставки №632/п від 09.02.2012р.(т.1, а.с. 197-198);

- договір поставки №677/п від 15.02.2012р.(т.1, а.с. 199-201);

- договір поставки №762/п від 20.02.2012р.(т.1, а.с. 202-203);

- договір поставки №769/п від 05.03.2012р.(т.1, а.с. 204-205);

- договір поставки №884/п від 27.03.2012р.(т.1, а.с. 206-207);

- договір поставки №898/п від 30.03.2012р.(т.1, а.с. 208-210);

- договір поставки №935/п від 17.04.2012р.(т.1, а.с. 211-213);

- договір поставки №945/п від 19.04.2012р.(т.1, а.с. 214-216);

- договір поставки №1099/п від 28.05.2012р.(т.1, а.с. 217-220);

- договір поставки №1134/п від 14.06.2012р.(т.1, а.с. 221-223).

Як слідує з досліджених письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних (т.1, а.с.224-225,240-241,245-248, т.2,а.с. 1,4,7,14-16, 22-23,40-42,70-71,79), виписаних ПП «Логістик-центр».

На дату складання податкових накладних ПП «Логістик–центр» було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва (т.1, а.с.183-194).

Оплата товару та фактичне його отримання підтверджується видатковими накладними, складськими квитанціями на зерно (т.1, а.с.228-239,243-244,246-247,249-250, т.2, а.с. 2-3,5-6,8-13,20-21,26-39,44-69,73-78,81-83,85,88,98,100,102,107-116,119), платіжними дорученнями (т.1,а.с. 226-227,242-227,242-242а, т.2, а.с. 17-19,24-25,43,72,80,106,118) та товарно-транспортними накладними (т.2, а.с. 82,84.86-87,89-92, 94-97,99-101, 103).

З наданих до справи копій документів вбачається, що первинні документи, а саме податкові накладні (т.2, а.с. 132-133) та актами здачі-приймання робіт (т.2, 134-135), позивачем та ТОВ «Бізнесстандарт ЛТД» належним чином складені на виконання укладеного між ними договору перевезення вантажів № ПС 68/12 від 18.04.2012 р., згідно якого Перевізник зобов’язується на замовлення Замовника здійснювати перевезення та доставку вантажу, а Замовник зобов’язується проводити оплату наданих послуг (т.2,а.с.124-127).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ПП «Санрайз-Річ» (постачальник за договором) укладено договір на поставку насіння соняшнику, урожаю 2011 р. договір поставки №838/п від 19.03.2012р. (т.2, а.с. 145-149).

Як слідує з досліджених письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних (т.2, а.с.153-154,156-157,159-160,162-163,165-166), виписаних ПП «Санрайз-Річ».

На дату складання податкових накладних ПП «Санрайз-Річ» було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва (т.2, а.с.136-144).

21.04.2011 року між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ПП «Санрайз-Річ» (продавець за договором) укладено договір поставки №449/4. Відповідно до умов договору покупець зобов’язується передати, а покупець прийняти та оплатити шрот соняшниковий (т.2, а.с. 150-151).

Поставка товару підтверджується товарно – транспортними накладними (т.2,а.с. 166-185).

Між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» (постачальник за договором) укладено наступні договори на поставку насіння соняшнику, урожаю 2011 р.:

- договір поставки №631/п від 08.02.2012р. (т.3,а.с.30-34);

- договір поставки №692/п від 17.02.2012р. (т.3,а.с.35-39);

- договір поставки №749/п від 29.02.2012р. (т.3,а.с.40-43);

- договір поставки №998/п від 10.05.2012р. (т.3,а.с.44-47);

- договір поставки №1027/п від 14.05.2012р. (т.3,а.с.48-49);

- договір поставки №1043/п від 15.05.2012р. (т.3,а.с.50-51);

- договір поставки №1085/п від 24.05.2012р. (т.3,а.с.52-53).

Як слідує з досліджених письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних (т.3, а.с. 55,58,60,63,66,69,72,75,88,90,92,94,96,98,100,102,104), виписаних ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей».

На дату складання податкових накладних ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва (т.3, а.с.24-29).

Оплата товару та фактичне його отримання підтверджується видатковими накладними (т.3.а.с. 54,67,62,65,68,71,74) та складськими квитанціями на зерно (т.3,а.с. 56,59,64,67,70,73,76).

Крім того, 25.03.2011 року між ПрАТ «Креатив» (замовник за договором) та ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» (перевізник за договором) укладено договір № НС 43 перевезення вантажів, відповідно до умов якого перевізник зобов’язується на замовлення замовника здійснювати перевезення та доставку вантажу (т.3, а.с. 77-80).

Виконання даного договору підтверджується договором поруки (т.3,а.с.81-83), договором найму транспортних засобів (т.3,а.с.84-87), податковими накладними (т.3,а.с.88,89,92,94,96,98,100, 102,104) та актами здачі-прийняття робіт (т.3,а.с.89,91,93,95,97,99,101,103,105).

Між ПрАТ «Креатив» (покупець за договором) та ТОВ «Агрофінінвестторг» (постачальник за договором) укладено наступні договори на поставку насіння соняшнику, урожаю 2011 р.:

- договір поставки №184/п від 20.09.2011р. (т.3,а.с.112-115);

- договір поставки №277/п від 08.10.2011р. (т.3,а.с.123-126);

- договір поставки №276/п від 01.10.2011р. (т.3,а.с.130-133);

- договір поставки №154/п від 15.09.2011р. (т.3,а.с.137-138);

- договір поставки №278/п від 01.10.2011р. (т.3,а.с.189-192);

- договір поставки №155/п від 19.09.2011р. (т.3,а.с.197-198);

- договір поставки №248/п від 22.09.2011р. (т.3,а.с.221-222);

- договір поставки №182/п від 20.09.2011р. (т.3,а.с.227-228);

- договір поставки №10/п від 23.08.2011р. (т.3,а.с.248-251);

- договір поставки №267/п від 04.10.2011р. (т.4,а.с.10-13);

- договір поставки №183/п від 20.09.2011р. (т.4,а.с.17-18);

- договір поставки №156/п від 19.09.2011р. (т.4,а.с.22-25);

- договір поставки №157/п від 19.09.2012р. (т.4,а.с.89-91).

Як слідує з досліджених письмових доказів, позивачем включено до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних (т.3, а.с.121-122,129,136,139,142,146,149,152,157,161,164,1668,173,193,199,204,208,211,214,217,223,225,229,231,233,235,237,239), виписаних ТОВ «Агрофінінвестторг».

На дату складання податкових накладних ТОВ «Агрофінінвестторг» було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва.

Оплата товару та фактичне його отримання підтверджується видатковими накладними (т.3,а.с.116,117,127,134,140,143,147,150,153,158,162,165,169,174,183,194,200,205,209,212,215,218,224,226,230,232, 234, 236,238,240, т.4, а.с.2,4,14,19,27,32,37,41,45,54,58-59,61,64,67,71,74,79,82, 85,88), складськими квитанціями на зерно (т.3,а.с.118-119) та платіжними дорученнями (т.3,а.с.120,128,135,178-182,196,220,241-247, т.4,а.с.16,21,47-48).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням положень пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доки контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Правовідносини з приводу нікчемності правочинів визначені ст.228 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч.1 ст.228); правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч.2 ст.228); у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Згідно положень ст.ст.215, 216, 228 ЦК України та положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемні правочини характеризуються таким ознаками як спрямованість на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об’єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Статтею 204 Цивільного Кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, що полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, недійсним згідно приписів абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України визначається правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Підставою недійсності правочину, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчиняться у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Зміст акта перевірки № 166/22-2/31146251 від 05.11.2012 р. позивача свідчить про те, що перевірка проводилася з використанням: акта перевірки ПП «Санрайз-Річ» №621/1520/37297717 від 31.08.2012 р. (т.2, а.с. 200-202); акта перевірки ПП «Логістик-Центр» №2996/2204/35585925 від 20.07.2012 р. (т.2, а.с. 203-209); акта перевірки ТОВ «Агрофінінвестторг» №651/1520/37502924 від 17.09.2012 р. (т.3,а.с. 227-231); акта перевірки ТОВ «Бізнес стандарт ЛТД» №647/1520/37918554 від 17.09.2012 р. (т.2, а.с. 232-238); акта перевірки ПП «Санрайз-Річ» №763/520/37297717 від 17.10.2012 р. (т.3,а.с. 13), акта перевірки ТОВ «Зерно торгівельна компанія «Прометей» №2556/22-200/36384761 від 21.09.2012р. (т.3,а.с.4-18).

Зазначені висновки відповідача ґрунтуються на тому, що згідно актів перевірок вказаних вище контрагентів ПрАТ «Креатив», не підтверджено реальність здійснення господарських операцій даних контрагентів з платниками податків при здійсненні операцій придбання ТМЦ у підприємств та подальшої їх реалізації по ланцюгу постачання.

При цьому, первинні документи по взаємовідносинах позивача та вказаних вище контрагентів проігноровані податковою інспекцією для встановлення реальності господарських операцій, також відсутні будь-які посилання податкового органу, що первинні документи визнані в судовому порядку недійсними.

Якщо особа не виконує своїх зобов’язань по сплаті податку до бюджету або вчиняє будь-які інші протиправні дії, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має всі документальні підтвердження його розміру. Висування будь-яких інших умов для формування податкового кредиту, ніж ті, що прямо передбачені законом, не може вважатись правомірним.

Відповідачем не надано жодних доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Присудити Приватному акціонерному товариству «Креатив» судові витрати з державного бюджету в розмірі 2294 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України –протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Чубара