Справа № 821/1723/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 р. Справа № 821/1723/14

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 від 20.05.2014 року №615.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує відсутністю у відповідача підстав для призначення позапланової невиїзної перевірки відповідно до пп. 78.1.1. ст. 78 Податкового кодексу України та як наслідок прийняття оскаржуваного наказу, оскільки позивач на письмовий запит податкового органу надав пояснення та підтверджуючи документи. Щодо наявності у відомостях бази даних ДРФО за 2013 рік відомостей за ознакою "126 - додаткове благо" дохід у сумі 559195,51 грн., то позивач зазначає, що вказана сума стосується договірних відносин між ОСОБА_1, як фізична особа, та ПАТ " Укрсоцбанк" щодо отримання кредитних коштів на поточні потреби і тому не має ніякого відношення до підприємницької діяльності.

Херсонським окружним адміністративним судом 12 червня 2014 року ухвалено постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп. 78.1.2 ст. 78 ПК України податковий орган мав право призначити позапланову невиїзну перевірку та відповідно прийняти наказ про її призначення. Таким чином, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, оспорюваний наказ не є таким, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимими для позивача у зв'язку з не прийняттям податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає про те що повідомив податковий орган, що подана ним декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік оформлена вірно і відсутні підстави включати до неї грошові кошти у сумі 559195,51 грн., оскільки договір кредиту №051/058 від 07.11.2007 р., укладено між ОСОБА_1, і ПАТ "Укрсоцбанк" за яким стороною є громадян ОСОБА_1, а не фізична особа-підприємець, оскільки кредитні кошти надавались на поточні потреби, а не для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідачем заперечень на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2014 року ДПІ у м. Херсоні був прийнятий наказ №615 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2 РКНОКПП НОМЕР_1", який є предметом оскарження у даній справі.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, правовою підставою для його видання зазначено пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, пп. 78.1.1., пп. 78.1.2. п. 78.1 ст.78 та ст. 79 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи, також, вбачається, 24.02.2014 р. ДПІ було направлено ФОП ОСОБА_1 запит за №1863/10/21-03-17.1-22 про надання документальних підтверджень та пояснень щодо розбіжностей виявлених у ході доперевірочного аналізу наданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та баз даних з 1ДФ., оскільки згідно вказаної декларації обсяги отриманого доходу складають 218 967,00 грн., проте згідно з відомостями бази даних ДРФ0 за 2013 рік доходи за ознакою " 126- додаткове благо" складають у сумі 559 195,51 грн.

Позивач листом - відповіддю від 17.03.2014 р. повідомив податковий орган, що подана ним декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік оформлена вірно і відсутні підстави включати до неї грошові кошти у сумі 559195,51 грн., оскільки договір кредиту №051/058 від 07.11.2007 р., укладено між ОСОБА_1, і ПАТ "Укрсоцбанк" за яким стороною є громадян ОСОБА_1, а не фізична особа-підприємець, оскільки кредитні кошти надавались на поточні потреби, а не для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що підставою для направлення позивачу вказаного податкового запиту є відомості бази даних ДРФО за 2013 р. щодо доходів за ознакою " 126 - додаткове благо" дохід у сумі 559195,51 грн., проте позивач заперечив щодо його відображення у декларації про майновий стан і доходи за 2013 р., оскільки вважає, що вказана декларація відображає виключно доходи його підприємницької діяльності, а не доходи, як фізичної особи.

Відтак суд, керуючись приписами п.73.3 ст.78 Податкового кодексу України, п.п.10,14 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" від 27 грудня 2010 р. N 1245, вірно зазначив, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно приписів пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, в тому числі, за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи, вбачається, 24.02.2014 р. ДПІ було направлено ФОП ОСОБА_1 запит за №1863/10/21-03-17.1-22 про надання документальних підтверджень та пояснень щодо розбіжностей виявлених у ході доперевірочного аналізу наданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та баз даних з 1ДФ., оскільки згідно вказаної декларації обсяги отриманого доходу складають 218 967,00 грн., проте згідно з відомостями бази даних ДРФ0 за 2013 рік доходи за ознакою " 126- додаткове благо" складають у сумі 559 195,51 грн.

Позивач листом - відповіддю від 17.03.2014 р. повідомив податковий орган, що подана ним декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік оформлена вірно і відсутні підстави включати до неї грошові кошти у сумі 559195,51 грн., оскільки договір кредиту №051/058 від 07.11.2007 р., укладено між ОСОБА_1, і ПАТ "Укрсоцбанк" за яким стороною є громадян ОСОБА_1, а не фізична особа-підприємець, оскільки кредитні кошти надавались на поточні потреби, а не для здійснення підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для направлення позивачу вказаного податкового запиту є відомості бази даних ДРФО за 2013 р. щодо доходів за ознакою " 126 - додаткове благо" дохід у сумі 559195,51 грн., проте позивач заперечив щодо його відображення у декларації про майновий стан і доходи за 2013 р., оскільки вважає, що вказана декларація відображає виключно доходи його підприємницької діяльності, а не доходи, як фізичної особи.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновоку, що відповідач при прийнятті оспорюваного наказу діяв на підставі та в межах власних повноважень, а також у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Отже, у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області № 615 від 20.05.2014 року "Про проведення невиїзної позапланової документальної перевірки ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційний суд акцентує увагу, що за результатами реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, податковим органом складено акт перевірки за №829/21-03-17-02/ НОМЕР_1 від 03.06.2014 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2 (РКНОКПП НОМЕР_1) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період 3 01.01.2013 по 31.12.2013", проте не прийнято податкове повідомлення-рішення, оскільки не настав строк для його прийняття внаслідок розгляду ДПІ заперечень позивача на вказаний акт перевірки.

Отже, враховуючи, що податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, оспорюваний наказ не є таким, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимими для позивача у зв'язку з не прийняттям податкового повідомлення-рішення.

Відтак, апеляційний суд зробив правильний висновок, що такий запит був направлений ДПІ для реалізації покладених на нього завдань і функцій. Вказане підтверджує наявність підстав для направлення контролюючим органом запиту, обов'язок позивача надати відповідь на нього та спростовують твердження позивача про направлення запиту з порушенням п.73.3 ст. 73 ПК України.

Отже, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України, тому вищезазначеним спростовуються доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В.Єщенко

Суддя: В.Л.Романішин