Справа № 816/1089/15-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 р.Справа № 816/1089/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 816/1089/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВС України в Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 10.03.2015р. №113о/с, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, зобов'язання розглянути поданий рапорт про надання відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною ОСОБА_2, яка потребує домашнього догляду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ від 10.03.2015р. №113о/с "По особовому складу", яким полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), безпідставно керувався пунктом 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", оскільки останній чітко встановлює вимогу про звільнення відповідних осіб саме із займаних ними посад. Разом з тим, станом на 10.03.2015 року ОСОБА_1 не займав ніякої посади в УМВС, а лише знаходився на службі в органах внутрішніх справ України у зв'язку з виведенням його у розпорядження УМВС України в Полтавській області наказом від 28.03.2014 №97о/с "По особовому складу". Отже, відповідачем при звільненні ОСОБА_1 застосовано нормативний акт, який взагалі не розповсюджується на відносини, у яких перебував позивач та відповідач. Крім того, при винесенні оскаржуваного наказу від 10.03.2015р. №113о/с відповідач порушив вимоги статті 40 КЗпП України, так як станом на день винесення наказу ОСОБА_1 згідно поданого ним рапорту від 03.03.2015р. перебував (чи мав перебувати) у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною - донькою ОСОБА_2, яка потребує домашнього догляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року провадження у справі №816/1089/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, зобов'язання вчинити певні дії зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у конституційному провадженні, відкритому 18 березня 2015 року Конституційним Судом України за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", 12 лютого 2015 року за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади", 31 березня 2015 року за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", об'єднаних в одне конституційне провадження 01 квітня 2015 року.

На зазначену ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду, вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 23.07.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Приймаючи рішення про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції виходив з приписів п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України, відповідно до якої суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України "Про Конституційний Суд України" відкриття провадження у справі у Конституційному Суді України за конституційним поданням чи конституційним зверненням ухвалюється Колегією суддів Конституційного Суду України або Конституційним Судом України на його засіданні.

Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів України приймає рішення (частина 1 статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України").

Відповідно до частини 2 статті 67 указаного Закону ухвали, рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України протягом наступного робочого дня після їх підписання оприлюднюються на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України і направляються Президенту України, Верховній Раді України та Кабінету Міністрів України.

Частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади" встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, зокрема, щодо начальницького складу органів внутрішніх справ.

Нормою пункту 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади" визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб, звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Як зазначено вище, 18 березня 2015 року Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади"; 31 березня 2015 року - за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Отже, наведені обставини свідчать, що Конституційним Судом України розглядається справа щодо конституційності (відповідності Конституції України) закону, застосованого у спірних правовідносинах в адміністративній справі №816/1089/15-а.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Таким чином, у силу прямої вказівки процесуального закону суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, зокрема у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до частин 2, 3 статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині. У разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

Враховуючи викладені обставини, прийняття рішення у цій справі можливо лише після прийняття рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) вищезазначених положень Закону України "Про очищення влади".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність зупинення провадження у справі №816/1089/15-а до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у конституційному провадженні, відкритому 12 лютого 2015 року Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади", 18 березня 2015 року за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", 31 березня 2015 року за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", об'єднаних в одне конституційне провадження 01 квітня 2015 року.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідно до оскаржуваного наказу від 10.03.2015р. №113о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил згідно з пп. 1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Звільнення позивача з (займаної) посади не відбувалось.

Причиною цього є та обставина, що позивач є звільненим з займаної посади ще у березні 2014 року, про що є відповідні відомості в особовій справі позивача. Тобто, станом на момент звільнення від 10.03.2015 року позивач не перебував ні на якій посаді, а лише знаходився на службі в органах внутрішніх справ України, звідки його і було звільнено оскаржуваним наказом.

В свою чергу, відповідно до ст. 2 Закону України «Про очищення влади» встановлюються саме посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації).

Тобто, Закон України «Про очищення влади» чітко встановлює вимогу про звільнення саме з займаних посад, а оскільки станом на 10 березня 2015 року ОСОБА_1 не займав ніякої посади, вважає, що положення вказаного Закону взагалі не мають бути застосовані.

Таким чином, на думку позивача, є помилковим та безпідставним висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї справи до вирішення по суті справи Конституційним судом України щодо відповідності Конституції України (неконституційності) окремих положень Закону України «Про очищення влади».

Проте, колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

З огляду на вищезазначене, ухвала суду винесена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 816/1089/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2015 р.