Справа № 21798/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2011 р. справа № 2а-1478/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2010 року у справі № 2а-1478/10 за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Олександрійської роти дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративного правопорушення серії ВА № 142570 від 12 травня 2010 року.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

ОСОБА_1 посилається на те, що його дії при проїзді регульованого світлофором перехрестя відповідають ПДР України. Також позивач не погоджується з поясненнями свідка ОСОБА_3.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 травня 2010 року відносно позивача старшим інспектором Олександрійської роти дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивач, 12 травня 2010 року о 17 год. 30 хв. в м. Олександрії по вул. Г. Сталінграду, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав перехрестя з пр. Леніна на заборонний сигнал світлофора (червоний), чим допустив порушення пункту п. 8.7.3 ПДР України.

На підставі протоколу, 12 травня 2010 року відповідачем було винесено постанову серії ВА № 142570 в справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з пояснень свідка ОСОБА_3

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту порушення позивачем вимог п. 8.7.3 ПДР, як то зазначено в оскаржуваній постанові та протоколі в справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 12 травня 2010 року позивачем зазначено, що він рухався по вул. Г.Сталінграду до перехрестя, на якому для нього горів зелений сигнал світлофора, а в той момент, коли вже виїхав на перехрестя, на світлофорі загорівся жовтий сигнал та згідно ПДР України, він повинен був закінчити маневр, що і зробив.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, і відповідно доказів того, що оскаржена постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не надано.

Суперечливість доводів позивача та свідка ОСОБА_3 ставить під сумнів достовірність пояснень свідка. Суд першої інстанції повинен був допитати зазначеного свідка під час розгляду даної справи.

Отже, вказаний протокол в справі про адміністративне правопорушення та пояснення свідка колегія суддів не може прийняти до уваги як належні докази у справі.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідачем, на якого в силу ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок доказування правомірності прийнятого рішення, не надано.

Крім цього, одним із критеріїв правомірності прийнятого рішення, які предявляються до рішень субєктів владних повноважень та які визначено ч.3 ст.2 КАС України є те, що рішення має бути прийнято обґрунтовано.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржена постанова відповідача не містить в собі посилання на докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів правомірність свого рішення винесення постанови серії ВА № 142570 від 12 травня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та відмову в задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2010 року у справі № 2а-1478/10 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 142570 від 12 травня 2010 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова