Справа № 2-а/1970/1156/11
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1156/11

"16" травня 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Жука А.В.

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за

адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення рішення №2/0 від 25.01.2010 про донарахування фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, яким ОСОБА_1 донараховано податкове зобов'язання з орендною плати за землю з фізичних осіб в сумі 2149,20 гривень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні позову, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в позові відмовити.

Представник відповідача пояснила, що працівниками державної податкової служби проведено документальну невиїзну перевірку по орендній платі на землю СПД ФО ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 по 31.10.2009, за результатами якої складено акт перевірки від 14.12.2009 №11933/7/15-02/НОМЕР_1 та встановлено ряд порушень, зокрема, ст. 2,13,17 Закону України «Про плату за землю».

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 28.11.1995, та з того ж часу перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ.

14 грудня 2009 року посадовими особами Тернопільської ОДПІ була проведена документальна невиїзна перевірка по орендній платі за землю СПДФО ОСОБА_1, про що складено акт №11933/15-02/НОМЕР_1. Як вбачається з акту перевірки, встановлено порушення позивачем ст. ст. 2, 13, 17 Закону України «Про плату за землю»щодо ненарахування та несплати останнім в 2009 році орендної плати за земельну ділянку по вул. Старий Ринок, 1, в зв'язку з чим було занижено податкове зобов'язання по орендній платі за землю в розмірі 279,20 гривень та ст. 14 Закону України «Про плату за землю»щодо неподання позивачем до органу державної податкової служби податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форми власності.

За наслідками перевірки Тертнопільською ОДПІ винесено податкове повідомлення рішення форми «Р»№/0 від 25.01.2010, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб в сумі 2149,20 гривень, з яких 279,20 гривень основний платіж, 1870,00 гривень штрафні (фінансові) санкції.

Як вбачається із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій від 14.12.2009, останні застосовані відповідно до п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами в розмірі 170,00 гривень за неподання у встановлені законом строки податкової декларації з орендної плати за землі, що перебувають у державній та комунальній власності та відповідно до п.п. 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»в сумі 1700,00 гривень (170,00 гривень за кожний місяць) за несплату у встановлені законом терміни орендної плати за землю протягом січня жовтня 2009 року.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про плату за землю»використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що громадянин ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення №64 в багатоквартирному житловому будинку №1 по вул. Старий Ринок в м. Тернополі.

Відповідно до ст. 318 Цивільного Кодексу України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Статтею 2 Цивільного Кодексу України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Таким чином, власником нежитлового приміщення №64 в багатоквартирному житловому будинку №1 по вул. Старий Ринок в м. Тернополі є саме фізична особа ОСОБА_1, як громадянин України.

Відповідно до ч.5. ст. 14 Закону України «Про плату за землю»за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних осіб або громадян, земельний податок нараховується кожному з них пропорційно їх частці у власності на будівлю.

Згідно ч.3 ст. 14 Закону України «Про плату за землю»нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм законодавства, ОСОБА_1 є платником земельного податку, а не платником орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форми власності і саме як фізична особа громадянин України, а не як фізична особа підприємець.

За наведених обставин, ОСОБА_1 не має обов'язку подавати до органу державної податкової служби податкову декларацію з плати за землю, а нарахування земельного податку в даному випадку покладено саме на Тернопільську ОДПІ, як контролюючий орган в силу вимог ч. 3 ст. 14 Закону України «Про плату за землю»та п.п. г) п.п. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачено, що якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки Тернопільською ОДПІ у встановлені законодавством терміни не було видано ОСОБА_1 платіжного повідомлення про сплату земельного податку за 2009 рік до 15.07.2009, то висновки викладені в акті перевірки №11933/15-02/НОМЕР_1 від 14.12.2009 є такими, що не відповідають дійсності, а податкове повідомлення рішення №/0 від 25.01.2010, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форми власності в сумі 2149,20 гривень є протиправним, в зв'язку з чим підлягає до скасування.

Посилання відповідача на подання СПДФО ОСОБА_1 в 2007 та 2008 роках податкових декларації орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності судом оцінюється критично, оскільки в силу вимог чинного законодавства у ОСОБА_1 відсутній обов'язок подання таких декларацій і їх добровільне подання не може бути підставою для накладення штрафних (фінансових) санкцій за неподання таких декларацій в наступні періоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши наявні матеріали та обставини справи, подані сторонами докази, а також норми що діяли на час правовідносин, що були предметом розгляду у даній справі суд прийшов до внутрішнього переконання про безпідставні, необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення, а податкове повідомлення рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції №/0 від 25.01.2010 підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 49,51,70,71,79,86,153,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення рішення №2/0 від 25.01.2010 про донарахування фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 податкового зобов'язання з орендною плати за землю з фізичних осіб в сумі 2149,20 гривень скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги у порядку і строки, передбачені статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

(постанова виготовлена в повному обсязі 20.05.2011)

Головуючий суддя Жук А.В.

копія вірна

Суддя Жук А.В.