Справа № 804/7297/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/7297/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино - коньячний завод» до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення, -
09 червня 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино - коньячний завод» (далі за текстом позивач) звернулось до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі за текстом відповідач) про скасування рішення, в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення №20/01-14/06-15 адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі № 14 /06-03-5/15 .
- адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино - коньячний завод» до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити, а рішення №20/01-14/06-15 адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі № 14 /06-03-5/15 скасувати повністю.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.05.2015 року відповідачем було прийняте рішення № 20/01-14/06-15 яким дії товариства у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені строку на вимогу від 27.01.2015 року № 176/29/06-15 визнано порушення законодавства про захист економічної конкуренції. З даними рішеннями позивач не згоден, та враховуючи порушення своїх прав та інтересів, він звернувся з даним позовом до суду за захистом порушеного права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 07.06.2015 р. прибув представник позивача, та представник відповідача.
Позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав усні пояснення в яких наголошувала, що державний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку із чим, у задоволенні позову просила суд відмовити за необгрунтованістю.
Представник позивача, та представник відповідача у судовому засіданні 07.06.2015 р. проти продовження розгляду справи у письмовому провадженні не заперечували.
Відповідно до приписів ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу розглянуто у письмовому провадженні.
Враховуючи надані пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Щодо позовних вимог, з якими звернувся позивач про скасування рішення Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Територіальним відділенням 05.03.2015 з метою здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, Товариству було вручено вимогу територіального відділення від 27.01.2015 року № 176/29/06-15. Вимогою встановлено пятнадцятиденний термін надання інформації. Тобто, інформацію Товариство повинно було надати територіальному відділенню до 20.03.2015 року.
Вимога містила попередження про те, що неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі, а також подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України є порушеннями Закону України «Про захист економічної конкуренції», передбачені пунктами 13-15 статті 50 і тягне за собою відповідальність згідно з абзацом 4 частини 2 статті 52 цього Закону.
15.05.2015 року територіальним відділенням прийнято рішення № 20/01-14/06-15 яким дії товариства у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені строки на вимогу від 27.01.2015 року №176/29/06-15 визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.
За зазначене порушення на позивача накладено штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Позивачем було направлено листа до відповідача (від 12.03.2015р вих. №12-03/2015р), у якому було зазначено, що: що відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №76-УІІІ « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної інспекції фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки на підставі вимог чинного законодавства України, ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод» не має можливості надати Дніпропетровському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України інформацію, що витребується».
Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014р. субєкти можуть перевірятися державними інспекціями та іншими контролюючими органами, в тому числі Антимонопольним комітетом та його органами, теж тільки з дозволу Кабінету Міністрів.
Відповідно до пункту 1 ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами про надання дозволу, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення, а за дорученням Голови чи органів Антимонопольного комітету України - розслідування за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, підвідомчими цим органам.
Відповідно до тексту Вимоги Відповідача від 27 січня 2015 року №176/29/06-15 підписаною виконуючою обовязки голови територіального відділення та в рішенні , яке оскаржується, не вказано жодного слова щодо розслідування заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Отже, позивач розцінив вимогу відповідача як проведення перевірки та з цих підстав своїм листом від 12.03.2015 року відмовив відповідачу надати документи на перевірку, а не на витребування інформації.
Так, враховуючи, що вимога відповідача за формою та за змістом дійсно схожа на питання які звичайно досліджуються в документальній перевірці, відповідач повинен був належним чином розяснити позивачу зміст та підстави своєї вимоги, що не стосується перевірки підприємства, а стосується лише витребування інформації, відповідно до вимог чинного законодавства України.
На підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку, що рішення від 15.05.2015 року №20/01-14/06-15 винесено відповідачем передчасно. Таким чином, є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 86, 94, 128, 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 15.05.2015 року №20/01-14/06-15 адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі № 14 /06-03-5/15.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино - коньячний завод» документально підтверджені судові витрати повязані із сплатою судового збору з Державного бюджету України у сумі 182 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1