Справа № 22632/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2011 р.справа № 2а-29/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу УМВС України на Одеській залізниці

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці, за участю третьої особи підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в Одеській області про стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИЛА:

03 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до УМВС України на Одеській залізниці, відповідно до якого просила зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме сплатити на її користь 7983 грн. 80 коп. за час вимушеного прогулу з 30 травня 2008 року по 13 листопада 2008 року, повязаного з затримкою виконання рішення суду від 29.05.2008 року про поновлення її на роботі.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

З вказаною постановою не погодився відповідач, надав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Зі змісту апеляційної скарги слідує, що відповідач не згоден з обставинами, що мали місце при розгляді попередньої справи про визнання протиправними та скасування наказів № 304 від 26.11.2007 року та № 125 о/с від 28.12.2007 року про звільнення ОСОБА_1 та про поновлення її на роботі, та за результатами розгляду якої 29.05.2008 року Добровеличківським райсудом прийнято рішення про скасування вищевказаних наказів та поновлено ОСОБА_1 на роботі і рішення у цій частині допущено до негайного виконання. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції, зобовязуючи відповідача провести виплату позивачці заробітної плати за час вимушеного прогулу, прийняв довідку про грошове забезпечення позивачки, видану не повноважною установою.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник УМВС України на Одеській залізниці апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити із зазначених підстав.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.08 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2009 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника канцелярії ЛВ на станції Помічна ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на транспорті з 28 грудня 2007 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 грудня 2007 року по 29.05.2008 року, виходячи із помісячного грошового забезпечення у розмірі 1451.61 гривна . Постанова суду в частині поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за один місяць допущені до негайного виконання ( а.с. 151-155).

Наказом УМВС України на Одеській залізниці № 125 о/с від 24.11.08 року «По особовому складу», ОСОБА_1 поновлено на посаду молодшого інспектора з кадрового забезпечення, але з 13.11.2008 року.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку, за період з 1.01.08 року по 29.05.08 рік, виконано, однак заробітна плата позивачці за період з 30.05.2008 року ( після винесення рішення про поновлення на роботі) і по 13.11.2008 року ( по день фактичного поновлення на роботі ) ОСОБА_1 не нараховано і не сплачено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки спеціальними нормативно-правовими актами, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, Дисциплінарним статутом ОВС, не врегульовані правовідносини, що стосуються стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, то за таких обставин слід застосовували правила ст. 236 КЗпПУ, якою передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки відповідач не виконував рішення суду про поновлення позивачки на роботі з 30.05.2008 року по 13.11.2008 року, виплаті підлягає середній заробіток у сумі 7983,80 гривень ( 5 міс., 15 днів х 1451,61 = 7983,80 гривень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або сама особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Обставини визнання незаконними наказів № 304 від 26.11.2007 року та № 125 о/с від 28.12.2007 року про звільнення ОСОБА_1 та поновлення її на роботі встановлені постановою Добровеличківського районного суд від 29.05.2008 року. Вказаною постановою ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника канцелярії ЛВ на станції Помічна ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на транспорті з 28 грудня 2007 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 грудня 2007 року по 29.05.2008 року, виходячи із помісячного грошового забезпечення у розмірі 1451.61 гривна . Постанова суду в частині поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за один місяць допущені до негайного виконання. Дана постанова набрала законної сили і вищевказані обставини додаткового доказування не потребують. ( а.с.154)

Із матеріалів справи, у тому числі і матеріалів виконавчого провадження встановлено, що рішення суду про поновлення позивачки на роботі, яке підлягало негайному виконанню, не виконано відповідачем ні після прийняття такого рішення судом першої інстанції тобто, з 30 травня 2008 року, ні у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а саме, з 28.07.08 року, з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження і до 13.11.2008 рік, коли відповідачем видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі, отже, вимушений прогул позивачки тривав із 30 травня 2008 року по 13 листопада 2008 року, отже, стягненню підлягає середній заробіток у сумі 7983,80 гривень ( 5 міс., 15 днів х 1451,61 = 7983,80 гривень)

Посилання апелянта на те, що звільнення позивачки з роботи було правомірним та на те, що суд першої інстанції, зобовязуючи їх провести виплату позивачці заробітної плати за час вимушеного прогулу, прийняв довідку про грошове забезпечення позивачки, видану не повноважною установою, визнаються колегією суддів безпідставними, оскільки спростовуються висновками постанови Добровеличківського районного суд від 29.05.2008 року, що набрала законної сили і додаткового доказування не потребує.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст. 200, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УМВС України на Одеській залізниці залишити без задоволення

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко