Справа № 815/3156/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3156/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г. П.

за участю секретаря: Піньковської О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: не зявився

третя особа: ОСОБА_2 (представник за договором)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про оскарження рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якому позивач просить скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007. Також позивач просить зобовязати державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007; стягнути судовий збір.

В судовому засіданні 16.06.2015р. ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про відмову у скасуванні реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки договір дарування, на підставі якого було зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_5 визнано недійним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявився, в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти задоволення позову, надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015 р. у справі № 6-7273св15, якою рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської від 12.02.2015 р. по цивільній справі № 521/9257/14-ц скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а відтак, на думку останнього, позов є безпідставним та необґрунтованим, в звязку з чим просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою, в якій просила скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у м. Одесі на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 р. по цивільній справі № 521/9257/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, яким визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 23 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер № 2155, яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.02.2015 р. залишено без змін та набрало законної сили12.02.2015 р. та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2015р. про розяснення резолютивної частини рішення від 02.12.2014р.

13.05.2015 р. приватний нотаріус ОСОБА_4 листом № 72/01-16 повідомив заявника з посиланням на п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав заявник має подати рішення суду про скасування рішення державного реєстратора. При цьому, заявник був додатково повідомлений про те, що подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868(а.с. 9).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України. Згідно зі ст.ст. 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Тобто, рішення суду, що набрало законної сили, може бути як підставою для реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно, так і підставою для реєстрації припинення такого права.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 р. № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за № 1429/20167, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13702129 від 11.06.2014 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру під № 113 у будинку під № 127/1 по вул. Щорса в м. Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, в тому числі житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007.

Державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13702129 від 11.06.2014 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру під № 113 у будинку під № 127/1 по вул. Щорса в м. Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, в тому числі житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав

на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції

державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт. Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач- приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, діяв як спеціальний субєкт, якому делеговані владні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 р. по цивільній справі № 521/9257/14-ц, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 23 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер № 2155.

Однак, судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015 р. у справі № 6-7273св15 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2014 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської від 12.02.2015 р. по цивільній справі № 521/9257/14-ц скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, на момент прийняття рішення по справі, відсутні підстави для скасування реєстрації права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 зверталася до відповідача з заявою встановленої форми, тобто такою, що відповідала б приписам Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України №868 від 17.10.2013р., п.8 якого встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до якої встновлює Мінюст. Наразі форми заяв, запиту у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та форму додатка до заяви, що подаються заявником у паперовій формі, затверджені наказом Міністерства юстиції України «Про впорядкування відносин, повязаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 595/5 від 17.04.2012р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.04.2012р. за №590/20903.

Отже, позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача зобовязати державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007, суд зазначає, що зазначена позовна вимога є похідною від першої та відповідно не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді заяви позивача від 29.01.2015 р. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивача суд відмовляє у повному обсязі, вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 неправомірні, безпідставні, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, індексний номер 13702129 від 11.06.2014 року, зобовязання державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності з ОСОБА_5 на квартиру № 113 у будинку під номером 127/1 по вул. Щорса у місті Одесі, що складається з трьох кімнат, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, що виникло на підставі договору дарування від 11.06.2014 р. за реєстровим номером 3007, стягнення судового збору,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 липня 2015 року.

Суддя: Г.П. Самойлюк

24 липня 2015 року.