Справа № 29259/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2011 р. справа № 2-781/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Нагорної Л.М. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області на постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2010 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати в подальшому діяти у відповідності з діючим законодавством, зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік - 01.01.2007року по 31.12.2007 року, за 2008 рік - 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік - 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на весь термін дії даного Закону.

Постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії в розмірах, передбачених ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007року по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік - 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007року по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік - 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дане право позивача у 2007 та 2008 роках обмежувалось положеннями Закону України «Про державний бюджет»на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року та № 10-рп від 22 травня 2008 року положення даних законів визнані неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року. Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008 роках відповідач не здійснював. Підстави для перерахунку за період з січня 2007 по 9.07.2007 року, а також з січня 2008 року по 22.05.2008 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, та Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України відповідно, які діяли на той час.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

У 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 - 2009 роки, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не навів поважних причин пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щомісячного отримання пенсії, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновком колегії суддів відсутні, тому наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню. У зв`язку зі зверненням позивача до суду у серпні 2010 року колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року залишити без розгляду.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області - задовольнити частково.

Постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2010 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік - 01.01.2007року по 09.07.2007 року, за 2008 рік - 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Ю.М. Дадим