Справа № 464/4441/15-а
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4441/15-а
пр.№ 2-а/464/125/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 Сихівський районний суд м.Львова в складі: головуючого-судді Рудакова І.П., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, а також позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про перерахунок призначеної пенсії державного службовця, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача УПФ України в Галицькому районі м.Львова, в якій просить зобовязати відповідача: провести перерахунок розміру її пенсії, включаючи у суму середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну працю, суми індексації заробітної плати, які вона отримувала до виходу на пенсію і з яких сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування; перерахунок провести з дня звернення про перерахунок призначеної пенсії, тобто з 03 грудня 2014 р., та відповідно до ч.1 та ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення пенсії, тобто у розмірі 81% (за наявності 11 повних років роботи на державній службі) середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією.

В обґрунтування покликається на те, що неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за безперервну працю та індексації заробітної плати, з яких сплачувалися внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, при нарахуванні відповідачем їй пенсії як державному службовцю не відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в ньому, та просить такий задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні письмовим запереченням, посилаючись на те, що дії відповідача щодо призначення позивачу пенсії згідно із ст.37 Закону України «Про держану службу» є правомірними і відповідають чинному законодавству, а відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФ України у Галицькому районі м.Львова як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 26 квітня 2011 року та відповідачем не заперечується право позивача та отримання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% суми заробітної плати.

03 грудня 2014 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії державного службовця в розмірі 81% суми заробітної плати, враховуючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати на підставі довідки Львівського міського центру зайнятості №11/7093 від 25.11.2014 р.

Проте, листом від 08 грудня 2014р. №Д-29 Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова відмовило позивачці у перерахунку пенсії у звязку з тим, така обчислена у відповідності до ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу» і постанови КМУ від 30.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а тому підстави для перерахунку відсутні.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків.

У ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст.33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Наведені положення дають підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.02.2012 р. (справа № 21-430а11). За приписами ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, доводи відповідача, про те, що суми матеріальної допомоги, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати не включаються до складу заробітної плати державного службовця і не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставними.

Крім цього, позивач просить перерахувати призначену їй пенсію в розмірі 81% середньомісячного заробітку, однак чинним законодавством не передбачено процедури такого перерахунку, яка за змістом і механізмом є відмінною від процедури призначення пенсії.

Натомість у ст.22 Конституції України визначено, що закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії таким особам, а відтак вимога позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії у розмірі 81% від середнього заробітку є обґрунтованою.

Враховуючи положення постанови КМУ від 31.05.2000 р. за № 865 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме, що інші виплати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії - надбавки, премії, доплата за науковий ступінь), визначаються за вибором того, хто звернувся за пенсією за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи поспіль перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі, а тому вимога позивача про врахування середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією є підставною.

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо невключення наведених вище виплат при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, здійснюючи розрахунок розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що виходячи з меж заявлених вимог, для відновлення останнього необхідно і достатньо зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, як державному службовцю, в розмірі 81% середньомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати), з яких сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, починаючи з 03 грудня 2014 р., задоволивши позов.

На підставі ст..ст. 19,22 Конституції України, ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Зобовязати У правління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 в розмірі 81% середньомісячної заробітної плати відповідно до ч.1, 5 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, включаючи у суму середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, які вона отримувала до виходу на пенсію і з яких сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, починаючи з 03 грудня 2014 р.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий І.П.Рудаков