Справа № 804/7793/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2015 р. Справа № 804/7793/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем направлено до відповідача декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, проте контролюючим органом було повідомлено, що звітність не визнано податковою у звязку з виключенням позивача з Реєстру платника податку на додану вартість. Позивач вважає, що такі дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не відповідають діючому законодавству, оскільки на момент подання податкової декларації товариство з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» не було позбавлене статусу платника податку на додану вартість.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що рішення №1079/10/04-63-18-03 від 16.01.2015 року про невизнання податковою звітністю декларацію позивача винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
09 січня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» направило до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року засобами поштового зв'язку з повідомленням і описом вкладення.
Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення податкова декларація 12.01.2015 року була отримана посадовими особами відповідача.
23 березня 2015 року позивач звернувся до податкового органу з листом, в якому просив повідомити щодо прийняття декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року та надати рішення про неприйняття декларації, якщо таке є.
16 квітня 2015 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направлено лист №9294/10/04-63-11-02 від 16.04.2015 року, в якому зазначається, що надіслана підприємством декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року не визнана як податкова у зв'язку з виключенням товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» з реєстру платників податків на додану вартість, а також додано копію рішення №1079/10/04-63-18-03 від 16.01.2015 року про невизнання податковою декларації.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.
За приписами пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України закріплено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
За змістом абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Відповідно до пункту 180.1. статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість, зокрема, є: будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
В силу пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
У відповідності до абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
В силу приписів пункту 49.11 цієї ж статті у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.
Як вбачається з матеріалів справи, невизнання відповідачем податковою звітністю поданої позивачем декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року викликано тим, що позивача виключено з реєстру платників податку на підставі рішення від 15.11.2013 року №151/28-041.
Правомірність прийняття рішення вказаного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» була предметом розгляду адміністративної справи №804/708/14.
Так, Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №151/28-041 від 15.11.2013 року з моменту його прийняття.
Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.
Таким чином, на момент винесення рішення №1079/10/04-63-18-03 від 16.01.2015 року щодо неприйняття декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року було скасовано рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та в жодному разі не могло бути підставою для невизнання декларації податковою.
У відповідності до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Досліджена судом декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками оформлена у відповідності до приписів чинного законодавства, містить обов'язкові реквізити, підписи уповноважених осіб та печатку підприємства.
Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
В силу частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне викласти позовні вимоги в іншій редакції.
Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача є формулювання в резолютивній частині постанови висновку про визнання податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.
За приписами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, у звязку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1079/10/04-63-18-03 від 16.01.2015 року про невизнання податковою декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року.
Визнати податкову декларацію з додатками товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - 12 січня 2015 року.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» судові витрати у розмірі 54,81 грн. (пятдесят чотири гривні вісімдесят одна копійка).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1