Справа № 29642/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2011 р. справа № 2а-189/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Коршуна А.О. Мельник В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2010 року, постановлену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області, про зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и л а:

15.10.2010 р. позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області, в якому просила зобовязати відповідача провести перерахунок розміру пенсії, як особі, що має статус дитини війни, та сплатити недоотримані кошти за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 01.09.2010 р. із розрахунку збільшення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на відповідні періоди та в подальшому.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2010 р. позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача по невиплаті за період з 09.07.2007 р по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р., по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 по 14.04.2010 р. із розрахунку збільшення розміру його пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на відповідні періоди з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на час виплати, залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що перешкоджають розгляду заявлених позовних вимог. Судом першої інстанції застосовано норми ч.1 ч.2 ст. 99 КАС України, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про належні пільги, позивач дізнався перед звернення до відповідача так як відомості про належну соціальну допомогу, розмір її виплати широко не розповсюджувався, що не дозволяло вчасно звернутися до суду з вказаним позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України, в редакції чинній з 30.07.2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених.

Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, у якому, у тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2007, 2008, 2009 рр. подано до суду 15.10.2010 р., тобто з порушенням строків, які визначено ст. 99 КАС України.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача по невиплаті за період з 09.07.2007 р по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р., по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 по 14.04.2010 р. із розрахунку збільшення розміру його пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на відповідні періоди з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на час виплати.

В апеляційній скарзі позивач виходив з того, що встановлений ст. 99 КАС України строк, не застосовується до спірних правовідносин. Такі висновки позивач обґрунтував посиланням на ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно п. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону.

Відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, строк давності звернення до суду не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій. У спірних правовідносинах підвищення до пенсії не було нараховане пенсійним органом, а відтак доводи позивача щодо застосування вимог ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не існує.

Керуючись ст. 197, п. 1 ч.1 ст. 199, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2010 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.В. Мельник