Справа № 2-а-3703/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-а-3703/10/1970

22 листопада 2010 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

секретаря Калиняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міісті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом виконавчого комітету Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 (Маркіяна), ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_4 (ОСОБА_4), релігійної громади Української ОСОБА_5 Католицької церкви про встановлення заборони щодо проведення масових зібрань

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 комітет Тернопільської міської ради звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_7 ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, релігійної громади Української ОСОБА_5 Католицької церкви про встановлення заборони щодо проведення масового заходу, а саме мирної молитовної маніфестації проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин перед адміністративним будинком Тернопільської обласної державної адміністрації 25 листопада 2010 р. з 12 00 год. до 16 00 год., посилаючись на те, що відповідачами грубо порушено процедуру проведення масового заходу та, що згідно повідомлення Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській обл.. № 17340 від 18.11.2010 р. неможливо забезпечити громадський порядок при його проведенні.

В судовому засіданні представник позивача виконавчого комітету Тернопільської міської ради позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у випадку проведення мирних зібрань під керівництвом відповідачів існуватиме реальна загроза виникненню соціальної напруги серед населення Тернополя.

Відповідач ОСОБА_7 ОСОБА_1 позов не визнав, проти його задоволення заперечив та пояснив, що акція, яку було заявлено до проведення є духовною, а тому ні в якому разі не може становити будь-якої небезпеки для мешканців міста Тернополя, а заборона її проведення розцінюватиметься, як чергова дискримінація релігійної громади Української

ОСОБА_5 Католицької церкви. Крім цього дату проведення молитовного заходу було обрано не випадково, адже 25 листопада є святом святого Йосафата, якого шанує католицька церква.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, що вона у встановленому законом порядку 17 листопада 2010 р. повідомила позивача ОСОБА_6 комітет Тернопільської міської ради про намір провести мирний молитовний захід, при цьому ніхто їй не повідомляв про встановлений законом 10 ти денний строк повідомлення до намічуваної дати його проведення, а тому вимоги позивача вважає безпідставними.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечила та вважає їх безпідставними, оскільки причина обмеження їх мирного зібрання є надуманою і не може слугувати для заборони проведення духовного заходу.

Представник відповідача релігійної громади Української ОСОБА_5 Католицької церкви в суд не з'явився, хоча належно повідомлявся про день, час і місце слухання справи, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, вважає, що вказаний позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

17 листопада 2010 року на адресу міського голови м. Тернополя надійшло письмове повідомлення від ОСОБА_1 Маркіяна, як голови релігійної громади церкви Преображення в м. Чорткові та сестер «монастиря сестер» ОСОБА_3, ОСОБА_4, щодо наміру провести 25 листопада 2010 р. з 12 00 год. до 16 00 год. перед адміністративним будинком Тернопільської обласної державної адміністрації масовий захід - мирну молитовну маніфестацію проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин за участі близько 200 чоловік з використанням транспарантів, звукопідсилюючої та відео записуючої апаратури.

Відповідно до ст.. 11 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна людина має право на свободу мирних зібрань.

Згідно вимог цієї Конвенції обовязком держави є не лише забезпечення громадянам ефективного використання прав на мирні зібрання, а й її невтручання при проведенні таких заходів. При цьому держава зобовязана вжити заходів щодо захисту осіб, які реалізують своє право на мирні зібрання від насильства з боку громадян чи демонстрантів із протилежними поглядами. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які встановлені законом і є необхідними для захисту суспільства або громадської безпеки.

Статті 39, 44 Конституції України закріплюють право громадян на проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій, страйків, пікетування та інших зібрань, про проведення яких завчасно сповіщають органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.. Обмеження наведених конституційних прав можливе лише на підставі закону і може встановлюватися судом лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Ст. 39 Конституції України передбачає, що про проведення масових заходів їх організатори зобовязані завчасно повідомити органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Ч. 5 статті 21 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" встановлено, що в інших випадках публічні богослужіння, релігійні обряди, церемонії та процесії проводяться щоразу з дозволу відповідної місцевої державної адміністрації, виконавчого комітету сільської, селищної, міської Рад народних депутатів. Клопотання про видачу вказаного дозволу подається не пізніш як за десять днів до призначеного строку проведення богослужіння, обряду, церемонії чи процесії, крім випадків, які не терплять зволікання.

Порядок організації і проведення зборів, мітингів вуличних походів і демонстрації визначено Указом Президії Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 р., який діє на території України, відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1545 від 12.09.1991 р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР».

Ст. 2 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 р., встановлено, що заява про проведення зборів, мітингу, вуличного походу або демонстрації подається в письмовій формі не пізніше як за десять днів до намічуваної дати їх проведення. В заяві зазначаються мета, форма, місце проведення заходу або маршрути руху, час його початку і закінчення, передбачувана кількість учасників, прізвища, імена, по батькові уповноважених (організаторів), місце їх проживання і роботи (навчання), дата подачі заяви.

Як вбачається із поданих відповідачами ОСОБА_7 ОСОБА_1, як головою релігійної громади церкви Преображення в м. Чорткові та монастир сестер ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлень вони були подані та зареєстровані у Тернопільській міській раді 17 листопада 2010 року, тобто з порушенням встановленого законом десятиденного строку.

Крім того зі змісту самих повідомлень вбачається, що вони не містять зазначення мети, прізвищ, імена, по батькові уповноважених (організаторів), місце їх роботи (навчання).

Таким чином з врахуванням того, що відповідачем не було дотримано строку повідомлення про проведення масового заходу, який має бути достатнім для вжиття відповідних заходів органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування із забезпечення проведення масового заходу позивачем неможливо забезпечити заходи безпеки для проведення відповідних зібрань.

При цьому суд враховує те, що згідно повідомлення № 17340 Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області від 18 листопада 2010 р. на імя Тернопільського міського голови ОСОБА_8 в період з 05.11.2010 року в обласному центрі біля приміщення облдержадміністрації проходить безстроковий пікет в підтримку Всеукраїнської акції протидії знищення малого і середнього бізнесу, організаторами якого є первинна профспілкова організація підприємців Тернопільського центрального ринку «Захист справедливості», а тому з метою недопущення конфліктних ситуацій, які можуть виникнути між учасниками заходу просять звернутись до суду щодо заборони проведення будь-яких публічних масових релігійних обрядів громадою УПГКЦ в м. Тернополі.

Ст. 182 КАС України визначено особливості провадження у справах за адміністративними позовами субєктів владних повноважень про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання.

Вказаною нормою закону передбачено, що органи виконавчої влади, отримавши повідомлення про проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань, за наявності відповідних підстав мають право за своїм місцем знаходження звернутися до окружного адміністративного суду з позовною заявою про заборону таких заходів або інше обмеження права на мирні зібрання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій та здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

У зв'язку з не допущення порушень громадського порядку начальник Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області звернувся до міського голови м. Тернополя з листом в якому зазначено, що згідно з інформацією Тернопільської обласної державної адміністрації станом на 18.11.2010 року релігійна організація Українська правовірна греко-католицька церква не зареєстрована як юридична особа та не має прав на проведення будь-яких релігійних обрядів та церемоній.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації мають право засновувати і утримувати вільно доступні місця богослужінь або релігійних зібрань, а також місця, шановані в тій чи іншій релігії (місця паломництва)… В інших випадках публічні богослужіння, релігійні обряди, церемонії та процесії проводяться щоразу з дозволу відповідної місцевої державної адміністрації, виконавчого комітету сільської, селищної, міської Рад народних депутатів. Клопотання про видачу вказаного дозволу подається не пізніш як за десять днів до призначеного строку проведення богослужіння, обряду, церемонії чи процесії, крім випадків, які не терплять зволікання.

В судовому засіданні встановлено, що проведення масового мирного заходу 25 листопада 2010 року з 12-00 до 16-00 год. у вигляді мирної молитовної маніфестації проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин перед адмінбудинком Тернопільської ОДА може створити реальну небезпеку громадському порядку, загрозу здоров'ю населення та правам і свободам інших осіб.

При цьому суд враховує те, що в той же час і в тому ж місці проходить безстроковий пікет в підтримку Всеукраїнської акції протидії знищення малого і середнього бізнесу, а оскільки при спільному проведенні вказаних заходів групами громадян з несумісними морально ідеологічними та релігійними поглядами можуть виникати конфлікти, які створюватимуть загрозу як самим учасникам заходів, так і загрозу безпеці та спокою інших громадян, які не беруть у них участь.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок пропущення відповідачами встановленого законом строку подачі заяви про проведення масового заходу, а саме, не пізніше як за десять днів до намічуваної дати їх проведення, органи виконавчої влади позбавлені можливості у стислі строки вжити заходів щодо забезпечення безпеки їх проведення та громадського порядку.

З врахуванням того, що позивачем виконавчим комітетом Тернопільської міської ради наведено обґрунтовані підстави, які унеможливлюють проведення масового заходу, а саме мирної молитовної маніфестації проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин перед адміністративним будинком Тернопільської обласної державної адміністрації 25 листопада 2010 р. з 12 00 год. до 16 00 год. та що судом встановлено, що при проведенні заявленого організаторами заходу виникне загроза громадському порядку, що становить реальну загрозу виникненню соціальної напруги, то вказаний позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 5 ст.182 КАС України суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Обираючи спосіб обмеження права на мирні зібрання у вигляді заборони їх проведення, суд виходить з того, що він забезпечуватиме досягнення мети обмеження у реалізації конституційного права на мирні зібрання запобігання порушень громадського порядку, захист прав і свобод інших людей та безпеки проведення такого заходу.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом заборони проведення масового заходу молитовної маніфестації проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин перед адміністративним будинком Тернопільської обласної державної адміністрації 25 листопада 2010 р. з 12 00 год. до 16 00 год., як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72, 86, 122, 160-163, 182, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" вiд 23.04.1991 № 987-XII., Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вiд 21.05.1997 № 280/97-ВР.Конвенцією «Про захист прав і основоположних свобод людини», Указом Президії Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 р., суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити. Заборонити ОСОБА_1 (Маркіяну), ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_9 (ОСОБА_9), релігійній громаді Української ОСОБА_5 Католицької церкви проведення масового заходу, а саме молитовної маніфестації проти дискримінації і ліквідації релігійних меншин перед адміністративним будинком Тернопільської обласної державної адміністрації 25 листопада 2010 р. з 12 00 год. до 16 00 год..

Постанова суду відповідно до п. 6 ст. 182 та п. 6 ч. 1 ст. 253 КАС України виконується негайно.

Постанова набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 КАСУ, може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки передбачені ст. 186 КАСУ.

Головуючий суддя Подлісна І.М.