Справа № 22076/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2011 р. справа № 2а-6544/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Нагорної Л.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Хімушкіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2010 року у справі № 2а-6544/10 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу дорожньо-патрульної служби м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 138452 від 15 травня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 440 грн., скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 138452 від 15 травня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 440 грн. в повному обсязі та закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги та винести окрему ухвалу.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

ОСОБА_1 посилається на те, що його дії при проїзді регульованого світлофором перехрестя відповідають ПДР України. Також позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про пропущення ним строку звернення до суду.

Сторони в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Колегія суддів не погоджується з відмовою у позові через пропущення позивачем строку звернення до суду. Позивачем було подане клопотання про поновлення строку звернення до суду у звязку з тим, що він в період з 21.05.2010 р. по 26.05.2010 р. знаходився у відрядженні в іншому місті та з обєктивно-поважних причин вчасно скористатися своїм правом на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення не встиг. На підтвердження вищезазначених доводів, позивач надав копію посвідчення про відрядження № 148 (а.с. 5).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду підлягає поновленню.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 травня 2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором взводу дорожньо-патрульної служби м. Кіровограда ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії ВА № 136393, відповідно до якого позивач, 15 травня 2010 року о 15 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Рено»д/н НОМЕР_1 по вул. Медведєва в м. Кіровограді проїхав перехрестя вулиць Медведєва-Орджонікідзе на червоний сигнал світлофора, чим допустив порушення пункту п. 8.7.3 (е) ПДР України.

На підставі протоколу, 15 травня 2010 року відповідачем було винесено постанову серії ВА № 138452 в справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 440 грн.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту порушення позивачем вимог п. 8.7.3 ПДР (е), як то зазначено в оскаржуваній постанові та протоколі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 15 травня 2010 року позивач не погоджується з даним правопорушенням, зазначає, що він перетнув перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора. Свідків при цьому не було.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, і відповідно доказів того, що оскаржена постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не надано.

Отже, вказаний протокол про адміністративне правопорушення колегія суддів не може прийняти до уваги як належний доказ у справі.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідачем, на якого в силу ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок доказування правомірності прийнятого рішення, не надано.

Крім цього, одним із критеріїв правомірності прийнятого рішення, які предявляються до рішень субєктів владних повноважень та які визначено ч.3 ст.2 КАС України є те, що рішення має бути прийнято обґрунтовано.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржена постанова відповідача не містить в собі посилання на докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів правомірність свого рішення винесення постанови серії ВА № 138452 від 15 травня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення.

У задоволені клопотання позивача щодо винесення окремої ухвали відносно судді районного суду необхідно відмовити у звязку з відсутністю на те підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та відмову в задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2010 року у справі № 2а-6544/10 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову в справі про адміністративне правопорушення ВА № 138452 від 15 травня 2010 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко