Справа № 803/1481/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 803/1481/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 організації Зєднання борців «За справедливість» в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування міста та району) УМВС України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 організація зєднання борців «За справедливість» звернулась з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування міста та району) УМВС України у Волинській області (далі - ОСОБА_4, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні публічної інформації на запити ОСОБА_3 та зобовязати надати запитувану інформацію в повному обсязі протягом пяти робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 21.05.2015 року звернувся до ОСОБА_4 із запитом про надання інформації, в якому просив надати йому копію висновку про результати розгляду повідомлення щодо самовільного зайняття земельної ділянки на території Зорянської сільської ради, однак листом відповідача від 19.06.2015 року №6/8733 позивачу було відмовлено у наданні зазначеної інформації.

10.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 із запитом про надання інформації, в якому просив надати йому належним чином завірені копії усіх наявних матеріалів у ЖЄО №2959 від 29.10.2014 року, які були отримані та складені в результаті розгляду його звернень по фактах неправомірних дій ФГ «АІС-АГРО», однак листом відповідача від 18.06.2015 року №6/8710 позивачу було відмовлено у наданні такої інформації.

Крім того, 10.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 із запитом про надання інформації, в якому просив надати йому належним чином завірені копії усіх наявних матеріалів у ЖЄО №755 від 10.03.2015 року, які були отримані та складені за результатами розгляду його заяви про злочинні дії працівників ПАТ «Волиньобленерго», однак листом відповідача від 18.06.2015 року №6/8709 позивачу було відмовлено у наданні інформації.

Дії відповідача щодо відмови у наданні інформації позивач вважає протиправними, такими, що порушують норми Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», з огляду на що просить зобовязати ОСОБА_4 надати йому запитувану інформацію.

В судове засідання ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 організації Зєднання борців «За справедливість» не прибули, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що заяви ОСОБА_3 зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень ОСОБА_4 (ЄО №2959 від 29.10.2014 року, №755 від 10.03.2015 року, №1260 від 21.04.2015 року), по них були проведені перевірки, за результатами яких складені висновки. У звязку з тим, що у матеріалах висновків міститься інформація про інших громадян, які давали свої пояснення в рамках проведених перевірок, зокрема, їх персональні дані, доступ до яких обмежено згідно Закону України «Про захист персональних даних», та немає згоди громадян щодо надання такої інформації іншим особам, ОСОБА_3 було відмовлено в наданні копій матеріалів по висновкам, а відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» запропоновано особисто ознайомитись з матеріалами перевірок. Розгляд звернення ОСОБА_2 організації Зєднання борців «За справедливість» проведено згідно вимог чинного законодавства, у звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Вважає, що відповідачем правомірно відмовлено в наданні ОСОБА_3 копій матеріалів по висновкам перевірок, з огляду на що в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Додатково зазначила, що в запитах на публічну інформацію ОСОБА_3 не вказав, з якою метою ним збирається інформація, що є також підставою для відмови у наданні запитуваної інформації.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 21.05.2015 року звернувся до ОСОБА_4 із запитом про надання інформації (а.с.7). У запиті позивач зазначив, що на адресу ОСОБА_4 ним та ОСОБА_5 було надіслано повідомлення щодо самовільного зайняття земельної ділянки невідомими особами на території Зорянської сільської ради і 21.05.2015 року ним було отримано лист-відповідь за №6/7096 від 15.05.2015 року про самовільне захоплення земельної ділянки ОСОБА_6 У звязку з наведеним, ОСОБА_3 просив надати йому копію висновку про результати розгляду даного повідомлення щодо самовільного зайняття земельної ділянки на території Зорянської сільської ради.

Листом від 19.06.2015 року №6/8733 ОСОБА_4 надано відповідь на запит від 21.05.2015 року, відповідно до якої запитувачу відмовлено у наданні інформації на підставі статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки в матеріалах перевірки ЄО №1260 від 21.04.2015 року міститься інформація, що стосується інших фізичних осіб (а.с.8). Крім того, відповідачем було розяснено ОСОБА_3 право на ознайомлення з матеріалами перевірки в штабі ОСОБА_4 УМВС.

10.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 із запитом про надання інформації, в якому просив надати йому належним чином завірені копії усіх наявних матеріалів у ЖЄО №2959 від 29.10.2014 року, які були отримані та складені в результаті розгляду його звернень по фактах неправомірних дій ФГ «АІС-АГРО» (а.с.9). У зверненні ОСОБА_3 зазначив, що якщо в документі, який запитується, міститься інформація з обмеженим доступом, відповідь надати з ретушуванням такої інформації.

Листом відповідача від 18.06.2015 року №6/8710 позивачу надано відповідь на запит від 10.06.2015 року, якою відмовлено у наданні запитуваної інформації на підставі статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки в матеріалах перевірки ЄО №2959 від 29.10.2014 року міститься інформація, що стосується інших фізичних осіб (а.с.12). Крім того, відповідачем було розяснено ОСОБА_3 право на ознайомлення з матеріалами перевірки в штабі ОСОБА_4 УМВС відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян».

Також 10.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 із письмовим запитом про надання інформації (а.с.13), в якому просив надати йому належним чином завірені копії усіх наявних матеріалів у ЖЄО №755 від 10.03.2015 року, які були отримані та складені в результаті розгляду його заяви про злочинні дії працівників ПАТ «Волиньобленерго». У зверненні ОСОБА_3 зазначив, що якщо в документі, який запитується, міститься інформація з обмеженим доступом, відповідь надати з ретушуванням такої інформації.

Листом від 18.06.2015 року №6/8709 ОСОБА_4 надано відповідь на запит від 10.06.2015 року (а.с.16), відповідно до якої запитувачу відмовлено у наданні інформації на підставі статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки в матеріалах перевірки ЄО №755 від 10.03.2015 року міститься інформація, що стосується інших фізичних осіб. Крім того, розяснено ОСОБА_3 право на ознайомлення з матеріалами перевірки в штабі ОСОБА_4 УМВС.

Аналізуючи відмови ОСОБА_4 у наданні інформації на запити ОСОБА_3 на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, суд приходить до таких висновків.

Частинами другою та третьою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обовязком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється, зокрема, на принципах прозорості та відкритості діяльності субєктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом (стаття 4 Закону).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону).

Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що кореспондується зі статтями 20, 21 Закону України «Про інформацію». Так, в силу положень частин першої, другої статті 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на розпорядників інформації покладено обовязок надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації.

Водночас відповідно до статей 4, 5 Закону України «Про інформацію» всі громадяни України та їх обєднання, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про інформацію» за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини 1 та 2 статті 21 Закону України «Про інформацію»).

Отже, конфіденційною інформацією є, зокрема, інформація про конкретну фізичну особу, що містить її персональні дані.

Конфіденційність інформації може бути визначено як самою фізичною особою чи юридичною особою, якої ця інформація стосується, так і безпосередньо законом. Так, частиною другою статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідальною особою.

Конституційний Суд України в рішенні від 20.01.2012 року №2-рп/2012, здійснюючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, дійшов висновку, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац п'ятий пункту 3).

Водночас відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, за наявності у документі інформації з обмеженим доступом розпорядник інформації за запитом запитувача інформації зобовязаний надати ту інформацію, доступ до якої необмежений.

Як встановлено судом, підставою для відмови у наданні копії документів за запитами ОСОБА_3 слугувало те, що в матеріалах перевірок ЄО №1260 від 21.04.2015 року, ЄО №2959 від 29.10.2014 року та ЄО №755 від 10.03.2015 року міститься інформація про інших фізичних осіб.

Разом з тим відповідач у своїх листах зазначив, що ОСОБА_3 згідно ст.18 Закону України «Про звернення громадян» вправі ознайомитись з матеріалами перевірки, звернувшись особисто в штаб ОСОБА_4

За таких обставин слід дійти висновку, що надаючи ОСОБА_3 доступ для особистого ознайомлення з матеріалами перевірки ЄО №1260 від 21.04.2015 року, ЄО №2959 від 29.10.2014 року та ЄО №755 від 10.03.2015 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_4 протиправно відмовив останньому в отриманні копій зазначених матеріалів за запитами на публічну інформацію.

Водночас суд зазначає, що у разі наявності в документах, що містяться в матеріалах перевірок ЄО №1260 від 21.04.2015 року, ЄО №2959 від 29.10.2014 року та ЄО №755 від 10.03.2015 року, персональних даних третіх осіб, доступ до яких обмежено Законом України «Про захист персональних даних», відповідач повинен був надати документи із вилученням інформації з обмеженим доступом, зокрема, шляхом ретушування.

Крім того, суд зауважує, що приймаючи рішення про відмову в наданні інформації у звязку з обмеженим доступом до неї, відповідач як субєкт владних повноважень зобовязаний був врахувати, чи наявні правомірні інтереси, задля захисту яких слід обмежити доступ до інформації, чи буде завдано істотної шкоди зазначеним правомірним інтересам в разі надання доступу до інформації та чи переважає шкода від розголошення над суспільним інтересом у наданні доступу до інформації.

Обмеження права отримувати інформацію відповідно до статті 10 Європейської конвенції про права людини повинно бути встановлено законом, бути необхідним в демократичному суспільстві та здійснюватись в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Зазначені критерії та міжнародні стандарти відповідачем при розгляді запитів ОСОБА_3 на публічну інформацію враховані не були.

Суд також вважає безпідставними твердження представника відповідача про незазначення ОСОБА_3 у запитах на інформацію мети, з якою вона збирається, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 обмежив право ОСОБА_3 на доступ до публічної інформації, відтак неправомірно відмовив у наданні останньому запитуваної інформації.

Отже, з наведених вище підстав, виходячи із наданих статтею 162 КАС України суду повноважень, з метою повного захисту порушених прав позивача адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними відмов відповідача, викладених в листах від 18 червня 2015 року №6/8709 та №6/8710, від 19 червня 2015 року №6/8733, та зобовязання ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 інформацію на запити від 21.05.2015 року та 10.06.2015 року.

Разом з тим вимога позивача про винесення окремої ухвали не є позовною вимогою та до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до статті 166 КАС України передбачено право суду постановити окрему ухвалу, виявивши під час розгляду справи порушення закону, а не обовязок.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати відмови ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування міста та району) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 18 червня 2015 року №6/8709 та №6/8710, від 19 червня 2015 року №6/8733 у наданні публічної інформації на запити ОСОБА_3 від 21 травня 2015 року та від 10 червня 2015 року протиправними.

Зобовязати ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування міста та району) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області надати інформацію на запити ОСОБА_3 від 21 травня 2015 року та від 10 червня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_7Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 24 липня 2015 року.