Справа № 826/7340/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 червня 2015 року 19 год. 55 хв. № 826/7340/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Махиньку Ю.О., за участю представників позивача та відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 02 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшли:

- позов товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" (далі - позивач, ТОВ "Текстиль-Контакт") до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 02 лютого 2015 року № (далі - оскаржуване рішення №);

- позов ТОВ "Текстиль-Контакт" (далі - позивач) до ДПІ у Дарницькому районі (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 02 березня 2015 року № та № (далі - оскаржувані рішення № та №);

- позов ТОВ "Текстиль-Контакт" (далі - позивач) до ДПІ у Дарницькому районі (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 28 листопада 2014 року № (далі - оскаржуване рішення №).

Відповідними ухвалами суду відкрито провадження в адміністративних справах №826/7340/15, №826/7342/15 та №826/7343/15, які у подальшому об'єднано в одне провадження із присвоєнням об'єднаній справі загального №826/7340/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні суддею одноособово.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позови та просили задовольнити їх повністю з підстав, зазначених у них, поясненнях по суті позовних вимог та із наданням доказів на їх обґрунтування, а представники відповідача не визнали позови та просили відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позовів, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як з'ясовано судом під час розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідачем:

- у період із 17 по 30 жовтня 2014 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 05 листопада 2014 року складено акт №8194/26-51-22-01/32043747 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ ВП Конкордія", ТОВ "Мідо-Метал-Груп", ТОВ "Компанія з управління активами "Український трастовий фонд", ТОВ "АП Компані", ТОВ "Ідеявірус", ТОВ "Аквен-Інтер", ТОВ "Тарма Груп", ТОВ "Ензо Трейд" за період із 01 січня по 31 серпня 2014 року, їх реальності та повноти відображення в податковому обліку (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого, позивачем занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ) у загальному розмірі 5615007,00 грн., у тому числі за: лютий 2014 року - 60705,00 грн.; березень 2014 року - 304922,00 грн., квітень 2014 року - 461413,00 грн.; травень 2014 року - 70662,00 грн.; червень 2014 року - 1066935,00 грн.; липень 2014 року - 1280839,00 грн.; серпень 2014 року - 2369531,00 грн., чим порушено п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ за березень 2014 року у розмірі 11916,67 грн. скасовано. Висновок в іншій частині залишено без змін.

На підставі акту перевірки, 28 листопада 2014 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 5603090,00 грн. за основним платежем та у розмірі 1400772,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- у період із 23 по 29 грудня 2014 року відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 06 січня 2015 року складено акт №27/26-51-22-01/32043747 про результати позапланової невиїзної перевірки позивача з питань фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "Продакт-Інвест" за період із 01 по 30 вересня 2014 року, їх реальності та повноти відображення в податковому обліку (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, позивачем занижено ПДВ за вересень 2014 року у розмірі 1829573,00 грн., яким порушено п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України.

На підставі акту перевірки, 02 лютого 2015 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1829573,00 грн. за основним платежем та у розмірі 914786,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- у період із 10 грудня 2014 року по 13 січня 2015 року відповідачем проведено перевірку позивача, за результатами якої 06 лютого 2015 року складено акт №696/26-51-22-02/32043747 про результати планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період із 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період із 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого, позивачем занижено податок на прибуток у загальному розмірі 15734671,68 грн., у тому числі за: IV квартал 2011 року - 10054,45 грн.; ІІІ квартал 2012 року - 3315795,63 грн.; IV квартал 2012 року - 5397,21 грн., 2013 рік - 12403424,39 грн., чим порушено п.п. 138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 140.2 ст. 140 ПК України, а також занижено ПДВ у загальному розмірі 15733776,10 грн., у тому числі за: серпень 2012 року - 1617561,22 грн.; вересень 2012 року - 1540521,02 грн.; лютий 2013 року - 562,50 грн.; квітень 2013 року - 2556502,20 грн.; червень 2013 року - 274041,62 грн.; липень 2013 року - 1059451,50 грн.; серпень 2013 року - 1972474,00 грн.; вересень 2013 року - 1983919,46 грн.; жовтень 2013 року - 581089,50 грн.; листопад 2013 року - 1322024,74 грн.; грудень 2013 року - 2825628,34 грн., чим порушено п.п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПК України.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 02 березня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 15733776,10 грн. за основним платежем та у розмірі 7866888,05 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 15734671,68 грн. за основним платежем та у розмірі 3933667,92 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується із доводами представників позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, стосовно прийняття відповідачем оскаржуваного рішення № суд зазначає наступне.

Перевірку позивача проведено на підставі наказу від 23 грудня 2014 року №1584-П, оформленого на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України (далі - наказ).

Зокрема, згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З наявної у матеріалах справи копії наказу вбачається, що із наказом представника позивача ознайомлено та йому вручено повідомлення про проведення перевірки.

Суд зазначає, що позапланова перевірка, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, проводиться за умови ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, як зазначено в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення №, на письмовий запит контролюючого органу позивачем надано відповідь та засвідчені копії документів щодо взаємовідносин із ТОВ "Продакт-Інвест", на підставі яких відповідачем проведено перевірку.

Поряд з цим, суд не надає правової оцінки наказу та діям відповідача щодо проведення перевірки, оскільки вони не є предметом спору у даній справі. Позивачем у судовому порядку оскаржується рішення №, прийняте на підставі висновків, зроблених відповідачем за результатами перевірки, проведеної на підставі наказу.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ за вересень 2014 року ґрунтується на тому, що господарські операції за участю позивача та його контрагента не мали реального характеру.

Такий висновок, як вбачається зі змісту акту перевірки, відповідачем зроблено за результатами аналізу господарських відносин контрагента позивача - ТОВ "Продакт-Інвест" із його контрагентом - ТОВ "ОТК.Україна".

В акті перевірки зазначено, що основним постачальником ТОВ "Продакт-Інвест" у вересні 2014 року було ТОВ "ОТК.Україна", яке не є імпортером та ним не зареєстровано у Єдиному державному реєстрі податкових накладних відповідних податкових накладних.

Будь-яких обставин, які б свідчили про порушення позивачем норм законодавства під час здійснення фінансово-господарських відносин із ТОВ "Продакт-Інвест", в акті перевірки не зазначено.

Тобто, висновок відповідача про нереальність господарських операцій позивача та ТОВ "Продакт-Інвест" ґрунтуються на висновках щодо діяльності контрагента позивача із третьою особою.

З урахуванням вище викладеного суд зазначає, що 22 вересня 2014 року між ТОВ "Продакт-Інвест", як продавцем, та позивачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу №101, за умовами якого продавець продає, а покупець приймає та сплачує товари партіями згідно із замовленням на умовах DAP (склад покупця, місто Київ). Продавець залучає перевізника до доставки товару покупцю у вказаний покупцем пункт призначення.

Відповідачем не заперечується надання позивачем до перевірки первинних документів на підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "Продакт-Інвест", а саме видаткових та податкових накладних, платіжних доручень.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано інформації про транспортування придбаного товару та товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), документів щодо розрахунків із перевізником.

Зважаючи на вище викладене, зі змісту договору купівлі-продажу чітко вбачається, що товар транспортується продавцем із залученням перевізника.

Тобто, позивач, як покупець, не здійснює транспортування товару.

Як пояснили у ході розгляду справи представники позивача, усі документи, що стосуються транспортування придбаного ним товару, знаходяться у продавця, про що відповідача повідомлено під час перевірки.

З листа державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 06 січня 2015 року №165/10/26-55-22-05 вбачається, що перевірки ТОВ "Продакт-Інвест" за період вересень, жовтень 2014 року не проводилися.

Суд зазначає, що у ході судового розгляду справи представниками позивача надано суду копії первинних документів на підтвердження реальності фінансово-господарських відносин позивача із ТОВ "Продакт-Інвест", а саме копії договору купівлі-продажу, видаткових накладних, витягу з Реєстру податкових накладних.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд зазначає, що висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ у вересні 2014 року є необґрунтованим, у зв'язку з чим оскаржуване рішення № є таким, що прийнято безпідставно, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно прийняття відповідачем оскаржуваних рішень № та № суд зазначає наступне.

Суд вважає, що в акті перевірки відповідачем необґрунтовано зроблено висновок про завищення філією "Текстиль-Контакт-Південь" позивача (далі - філія) витрат за період із 13 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

Філія не має статусу юридичної особи, є відокремленим підрозділом позивача, який сплачує консолідований податок на прибуток.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємства відображаються загальні витрати суб'єкта господарювання разом з усіма філіями, витрати по філіях обліковуються по субрахунках 93 рахунку оборотно-сальдової відомості позивача.

Основними витратами філії є заробітна плата із нарахуваннями, оренда приміщень, витрати на обслуговування РРО, телефонний зв'язок та Інтернет.

Філія не має розрахункових рахунків та окремого балансу, їй не делеговано повноваження щодо самостійного нарахування заробітної плати та сплати податків. Усі витрати формуються виключно на головному підприємстві, виходячи із даних відомостей по нарахуванню та виплаті заробітної плати, первинних документів по виконанню робіт, рахунків-актів по наданню послуг зв'язку та оренди приміщень та інше.

Безпідставними є посилання відповідача на акт перевірки №161/15-54-22-01/37817248 про результати планової документальної виїзної перевірки філії з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 13 грудня 2012 року по 31 грудня 2013 року, у якому зазначено, що філією не надано до перевірки жодного документа, підтверджуючого правомірність формування витрат, оскільки такі документи та відомості позивачем надані для ознайомлення відповідачу.

Витрати по філії входять до складу загальних витрат позивача та відображені у податковій декларації з податку на прибуток підприємства у витратах на збут (рядок 06.2) та додатку ІВ (рядок 06.4).

Для нарахування податку на прибуток і сплати його за місцезнаходженням філії витрати відображені у додатку ЗП податкової декларації з податку на прибуток підприємства, у якому, виходячи із розрахунку питомої ваги загальних витрат підприємства у співвідношенні виділених витрат по філії, розраховується податок на прибуток по філії.

Зауваження відповідача щодо неправомірності нарахування заробітної плати, ECB, НДФЛ, витрат на збут, орендної плати в акті перевірки відсутні. Поряд з цим, саме ці витрати входять до складу витрат філії та загальних витрат позивача.

Посилання відповідача на інформацію, яка встановлена у ході перевірок контрагентів позивача, стосовно того, що вони відсутні за місцезнаходженням, по відношенню до позивача є безпідставними.

TOB "Білдінг Контракт", TOB "Готика ЛТД" та TOB "Торговий Дім "Електротест" на час здійснення господарських операцій із позивачем були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та знаходилися за зареєстрованим місцезнаходженням, перебували на податковому обліку, мали свідоцтва платника ПДВ.

Зазначена в акті перевірки інформація про те, що свідоцтво TOB "Білдінг Контракт" як платника ПДВ анульовано 04 квітня 2014 року, свідоцтво TOB "Готика ЛТД" як платника ПДВ анульовано 06 січня 2015 року, свідоцтво ТОВ "Мерфіс" як платника ПДВ анульовано 24 квітня 2013 року, а свідоцтво TOB "Торговий Дім "Електротест" як платника ПДВ анульовано 04 вересня 2014 року не має відношення до проведених господарських операцій із позивачем, оскільки фінансово-господарські відносини між позивачем та:

- TOB "Білдінг Контракт", на підставі договору купівлі-продажу №114 від 12 червня 2013 року, здійснювалися у період червень-грудень 2013 року;

- TOB "Готика ЛТД", на підставі договору купівлі-продажу №73 від 01 квітня 2013 року, здійснювалися у квітні 2013 року;

- ТОВ "Мерфіс", на підставі договору купівлі-продажу №10 від 01 серпня 2012 року, здійснювалися у період серпень-жовтень 2012 року;

- TOB "Торговий Дім "Електротест", на підставі договору поставки №55/12 від 10 жовтня 2012 року, здійснювалися у період грудень 2012 року-листопад 2013 року.

Як з'ясовано судом під час розгляду справи, між позивачем та його контрагентами укладено договори купівлі-продажу:

- із TOB "Білдінг Контракт" - договір купівлі-продажу №114 від 12 червня 2013 року;

- із TOB "Готика ЛТД" - договір купівлі-продажу №73 від 01 квітня 2013 року;

- із ТОВ "Мерфіс" - договір купівлі-продажу №10 від 01 серпня 2012 року.

Вище перелічені договори не визнавалися недійсними у судовому порядку.

Суд звертає увагу, що в акті перевірки не зазначено про порушення позивачем норм ПК України, яке би позбавляло його права на податковий кредит.

Нереальність господарських операцій із придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими і достатніми доказами та не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватися тільки допущеними контрагентами порушеннями норм законодавства щодо створення суб'єкта господарювання та ведення фінансово-господарської діяльності.

Платник податків (покупець товару), який дотримався норм законодавства щодо формування податкового кредиту за операціями із постачальником товару, відомості щодо якого містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та який перебуває на обліку у контролюючому органі, у тому числі зареєстрований платником ПДВ, не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит у разі виявлення порушення його контрагентами правил створення суб'єкта господарювання, ведення фінансово-господарської діяльності та податкової дисципліни. У разі якщо такі контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них, адже законом іншого не передбачено.

Посилання відповідача в акті перевірки на те, що податкову декларацію з ПДВ за серпень 2012 року TOB "Сучасні телекомунікаційні системи" подано з показниками про відсутність фінансово-господарської діяльності та посилання на те, що податкова звітність TOB "КЦРТ" за лютий 2013 року визнана "як неподаткова звітна", жодним чином не стосуються позивача, оскільки усі податкові декларації позивач подавав із дотриманням вимог ст. 49 ПК України.

Крім того, позивач не може нести відповідальність внаслідок подання його контрагентами до контролюючого органу податкових декларацій, складених із порушенням норм податкового законодавства.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає, що оскаржувані рішення № та № також є протиправними, тому вони підлягають скасуванню.

Стосовно прийняття відповідачем оскаржуваного рішення № суд зазначає наступне.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ за перевіряємий період ґрунтується на тому, що господарські операції за участю позивача та його контрагентів не мали реального характеру.

Поряд з цим, із дослідження змісту акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення №, судом з'ясовано, що будь-яких фактів, які б свідчили про порушення позивачем норм законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій за його участю та участю його контрагентів, відповідачем у ході перевірки не виявлено та в акті перевірки не відображено.

Неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, за переконанням суду, не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватися як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

В акті перевірки зазначено про надання позивачем до перевірки первинних документів на підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин із контрагентами, а саме видаткових та податкових накладних, платіжних доручень.

Поряд з цим, в акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано інформації про транспортування придбаного товару та ТТН, документів щодо розрахунків із перевізником. При цьому, зазначено про те, що товар, згідно з умовами договорів, транспортується продавцем із залученням перевізника.

Під час перевірки відповідачем направлено позивачу письмовий запит щодо надання інформації про транспортування придбаної продукції із наданням ТТН, документів щодо розрахунків із перевізником, на який позивачем надано відповідь про здійснення транспортування придбаного ним товару продавцем із залученням перевізника.

Представниками позивача надано суду копії первинних документів, якими підтверджується факт реального здійснення господарських операцій за участю позивача та його контрагентів, зокрема:

- договору купівлі-продажу №3, укладеного 02 січня 2014 року між ТОВ "Мідо-Метал-Груп", як продавцем, та позивачем, як покупцем;

- договору купівлі-продажу №78, укладеного 12 травня 2014 року між ТОВ "Аквен-Інтер", як продавцем, та позивачем, як покупцем;

- договору купівлі-продажу №80, укладеного 20 червня 2014 року між ТОВ "Тарма Груп", як продавцем, та позивачем, як покупцем;

- договору купівлі-продажу №93, укладеного 20 серпня 2014 року між ТОВ "Ензо Трейд", як продавцем, та позивачем, як покупцем;

- видаткових накладних.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд зазначає, що висновок відповідача про заниження позивачем ПДВ за перевіряємий період є необґрунтованим, у зв'язку з чим оскаржуване рішення № також є таким, що прийнято безпідставно, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, суд не дає правової оцінки діям відповідача щодо проведення перевірки позивача, оскільки вони не є предметом позову у даній справі. Позивачем у судовому порядку оскаржується рішення №, прийняте на підставі висновків, зроблених відповідачем за результатами проведеної перевірки.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.27, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника податків, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.

Подання платником податків до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про отримання платником податків необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника податків, зокрема, на формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної звірки контрагента платника податків не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватися як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відсутність у розпорядженні контролюючого органу документів суб'єкта господарювання або необізнаність контролюючого органу про його діяльність не є безумовною підставою для висновку про нікчемність всіх угод, укладених таким суб'єктом господарювання, а тим більше для висновку про настання у зв'язку з цим несприятливих наслідків для його контрагентів. Норми чинного законодавства не містять положень про те, що незнаходження суб'єкта господарювання за місцезнаходженням на момент проведення перевірки контролюючим органом, а також факт ненадання таким суб'єктом документів для перевірки є прямим та достатнім свідченням про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Сам по собі факт допущення, за переконанням контролюючого органу, суб'єктом господарювання порушень певних встановлених законом правил господарської діяльності, здійснюваної на підставі певного договору, не є безумовною підставою для висновку про укладення такого договору з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Юридична відповідальність має здійснюватися на принципі законності, який полягає у тому, що така відповідальність настає за діяння, передбачені законом, та застосовується у спосіб, визначений законом.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11 зазначено, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства у діях платника в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що у ході судового розгляду справи представниками позивача надано суду копії первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за участю позивача та його контрагентів, щодо яких проведено перевірки.

Зокрема, у матеріалах справи, окрім уже перелічених у даному судовому рішенні документів, містяться копії:

- документів, які підтверджують те, що позивач орендує складські та торгівельні приміщення;

- документів, які підтверджують те, що позивач орендує транспортні засоби;

- документів, які підтверджують те, що позивач залучає для перевезення товару третіх осіб;

- видаткових накладних;

- податкових накладних (які відповідають п. 201.10 ст. 201 ПК України);

- списків платежів із розрахункового рахунку позивача;

- рахунків про реалізацію товару;

- банківських виписок з рахунку позивача;

- платіжних доручень.

Отже, системно проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 28 листопада 2014 року №, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 7003862,50 грн. (Сім мільйонів три тисячі вісімсот шістдесят дві гривні п'ятдесят копійок).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві 02 лютого 2015 року №, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 2744359,50 грн. (Два мільйони сімсот сорок чотири тисячі триста п'ятдесят дев'ять гривень п'ятдесят копійок).

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 02 березня 2015 року:

- №, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 23600664,15 грн. (Двадцять три мільйони шістсот тисяч шістсот шістдесят чотири гривні п'ятнадцять копійок);

- №, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 19668339,60 грн. (Дев'ятнадцять мільйонів шістсот шістдесят вісім тисяч триста тридцять дев'ять гривень шістдесят копійок).

5. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" () здійснений ним судовий збір у розмірі 1461,60 (Одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня шістдесят копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 09 червня 2015 року