Справа № 455/131/15-а
Суддя: Лойзик М. В.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/131/15-а
Провадження № 2-а/455/20/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2015 року Старосамбірський

районний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Лойзик М.В.

при секретарі Волосянській М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Державна архітектурно-будівельна інспекція в особі територіального органу Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання незаконним та скасування рішення субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

04.02.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із цим позовом посилаючись на те, що обоє є співвласниками будинковолодіння № 61 по вулиці Центральній у селі Кобло Старосамбірського району Львівської області у рівних частках та мають у власності для обслуговування цього будинковолодіння 0.2420 га. У 1995-1996 роках сусід ОСОБА_5 самовільно збудував на межі їх присадибної ділянки стайню.

Рішенням виконкому Страшевицької сільської ради від 25.10.2013 року № 35 спадкоємцям померлого 15.02.2008 року ОСОБА_5 синові ОСОБА_3 та вдові ОСОБА_4 наданий дозвіл на узаконення раніше збудованої господарської споруди розміром 6.75 на 15.37 метра із внесенням змін в технічну документацію.

Розташування господарської споруди Дик на межі між земельними ділянками призвело до того, що шум від утримання худоби порушує їх спокій, гноївка стікає на їх земельну ділянку, забруднюючи її та створюючи антисанітарію.

Згідно акту комісійного обстеження будівель і споруд від 20.12.2012 року господарська споруда Дик розташована на лінії їх будинковолодіння, на відстані 6.55 метра від будинку. Таке розташування господарських будівель суперечить вимогам Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», у відповідності з якими не допускається розміщення господарських будівель по лінії забудови житлових будинків та ближче одного метра від межі, а також ДБН Б.2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень», згідно з якими мінімальна відстань між житловими будинками та господарськими спорудами встановлюється в 12 метрів, а для гноєсховищ 15 метрів.

Про існування оспорюваного рішення, яким проігноровано державні будівельні норми, довідалися тільки в судовому засіданні 24.12.2014 року під час розгляду справи за їх позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та Страшевицька сільська рада, про зобовязання припинення дії, яка порушує право, тому просили поновити строк оскарження рішення та визнати його протиправним і скасувати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав посилаючись на те, що в семидесятих роках минулого століття збудував житловий будинок у селі Кобло Старосамбірського району по сусідству з ОСОБА_5, який в 1995-1996 роках збудував свою стайню на межі їх земельних ділянок. Він особисто по сусідськи допомагав ОСОБА_5 у будівництві, безкоштовно привозив йому матеріали. У 2008 році ОСОБА_5 помер. У 2012 році його спадкоємець ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про зобовязання його ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні своєю господарською спорудою шляхом перенесення нагрівального приладу та димоходу із котельні на визначену будівельними нормами віддаль, оскільки такі були встановлені у безпосередній близькості до будівель ОСОБА_3 Після цього і він також звернувся до суду із позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право ОСОБА_3 на спадщину від 31.07.2009 року (в частині включення у спадкове майно самовільно збудованої в 1995 році стайні). Під час розгляду цієї справи в кінці 2014 року довідався про існування рішення виконкому Страшевицької сільської ради № 35 від 25.10.2013 року про дозвіл на узаконення раніше збудованої господарської будівлі ОСОБА_3 розміром 6.75 на 15.37 метра, тому вирішив оскаржити це рішення.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Страшевицької сільської ради 26.02.2015 року подав суду заперечення проти позову посилаючись на те, що вимога позивачів про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Страшевицької сільської ради № 35 від 25.10.2013 року про дозвіл на узаконення раніше збудованої господарської будівлі ОСОБА_3 розміром 6.75 на 15.37 метра ро вулиці Центральній у селі Кобло Старосамбірського району безпідставна та надумана, оскільки будівництво спірної господарської споруди Дик проводив на старому місці, тобто без зміни її місця розташування, із заміною зношених деревяних стін. Реконструкція та ремонт були необхідні з метою збереження будівлі для її господарського призначення.

У звязку із ініціюванням ОСОБА_2 після сметрі ОСОБА_5 у 2008 році спору із-за будівництва сараю та вигрібної ями, восени 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Страшевицької сільської ради із заявою про узаконення зведеної у девяностих роках минулого століття господарської будівлі. Виконавчий комітет прийняв оспорюване рішення, розглянувши: заяву, абрис земельних ділянок Дик та Павельчак, врахувавши обставини забудови суміжних земельних ділянок, а саме факт будівництва позивачами свого житлового будинку з порушенням плану забудови садиби від 10.06.1973 року; факт добудови ними в 2011 році між літньою кухнею та житловим будинком без проектної документації господарської споруди на відстані 2.25 метра від господарської споруди Дик, в якій встановили нагрівальний пристрій та вивели димову трубу в сторону господарської будівлі Дик, порушивши правила пожежної безпеки (за що 21.09.2011 року та 29.02.2012 року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу); факт невиконання ОСОБА_1 приписів від 03.06.2013 року та 09.07.2014 року по демонтажу огорожі та встановленню межі із будинковолодінням ОСОБА_3 згідно наявного державного акту.

Враховуючи наведене та відповідність дій виконкому при прийнятті оспорюваного рішення Закону України «Про місцеве самоврядування» та п.9 розділу У «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», просив у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечив посилаючись на те, що у його господарстві немає самовільно зведених будівель. Житловий будинок із господарськими спорудами його батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ще 11.11.1968 року заповів ОСОБА_8 У 1978 році батько перебудував житловий будинок, а в 1992 році реконструював господарську споруду, замінивши прогнилі деревяні стіни. 22.01.2004 року батько отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок № 63 по вулиці Центральна у селі Кобло, до якого згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належали літня кухня, стайня В, стодола Г, сарай Д, сарай Ж, сушарка З, гараж К, вбиральня Е. З того часу жодних будівельних робіт у господарстві не проводилося і до смерті батька позивачі претензій з приводу самовільного будівництва не предявляли, не оспорювали його право власності на будинок чи господарські споруди.

Після смерті батька, яка сталася 15.02.2008 року, його майно успадкували 31.07.2009 року у рівних долях по ? він та ОСОБА_4

Твердження позивачів про те, що гноївка із його господарської споруди та вигрібної ями потрапляє на їх земельну ділянку є вигадкою, оскільки спростовується повідомленням Старосамбірської СЕС від 18.06.2013 року, у відповідності з яким компостна яма ОСОБА_3 облаштована бетонною огорожею, під час обстеження комісією не встановлено слідів витоку гноївки на земельну ділянку ОСОБА_2.

Самі ж позивачі, отримавши в 1973 році Свідоцтво на забудову садиби по вулиці Центральна 61 у селі Кобло, збудували житловий будинок, самовільно перемістивши його на відстань 6.5 метра до існуючої господарської споруди та вигрібної ями батькового господарства, а свій сарай збудували взагалі за межами земельної ділянки, виділеної під забудову. В 2011 році позивачі між власним будинком і літньою кухнею, на відстані 2,25 метра від його стайні збудував свою господарську споруду, в якій встановив нагрівальний пристій із димовою трубою, порушивши правила пожежної безпеки, за що притягалися до адміністративної відповідальності.

Для впорядкування документів, що підтверджують його право власності на спадкове майно в 2013 році звернувся до Страшевицької сільської ради із заявою про узаконення раніше збудованої батьком господарської споруди і 25.10.2013 року виконком Страшевицької сільської ради його заяву задовольнив. Просив відмовити в позові Павельчак.

Аналогічні заперечення 17.02.2015 року подала суду третя особа ОСОБА_4

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекціі в особі територіального органу Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_9 проти позову не заперечив.

Судом встановлені такі обставини:

У відповідності із Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку № 61 по вулиці Центральна у селі Кобло Старосамбірського району на підставі свідоцтва про право власності від 25.04.2004 року - по ? частиі кожний (а.с.7).

Власниками сусіднього будинковолодіння № 63 по вулиці Центральна у селі Кобло на підставі свідоцтва про право на спадщину померлого 15.02.2008 року ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожен по ? частині (а.с.47,48).

Рішенням виконкому Страшевицької сільської ради № 35 від 25.10.2013 року (а.с.14) ОСОБА_3 дозволено узаконити раніше збудовану (а фактично реконструйовану) господарську будівлю розміром 6.75 на 15.37 метра по вулиці Центральній № 63 у селі Кобло.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Формально позивачі, вважаючи свої права на безпечні умови проживання порушеними рішенням виконкому Страшевицької сільської ради від 25.10.2013 року № 35, яким надано дозвіл на узаконення раніше збудованої господарської будівлі їх сусіду ОСОБА_3, вимагають визнати протиправним та скасувати це рішення стверджуючи, що шум від утримання худоби у цій гоподарській будівлі, що всупереч вимог діючих ДБН знаходиться в 6.5 метрах від їх житлового будинку, порушує їх спокій, гноївка стікає на їх земельну ділянку, створюючи антисанітарію.

Проте фактично, як заявив у судовому засіданні позивач ОСОБА_10, цей позов предявлений з помсти третій особі - сусіду ОСОБА_3 за його звернення до суду 08.05.2012 року із позовом про припинення дії, що порушує право до нього ОСОБА_10, за яким рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 12.12.2013 року, в задоволенні позову відмовлено (а.с.74-76).

Таким чином, фактично предметом даного спору не є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб родини ОСОБА_10, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а банальна помста, зведення рахунків із сусідом.

Крім того, заявляючи цей фейковий позов ОСОБА_10 та ОСОБА_2 замовчують той факт, що на підставі рішення Страшевицької сільської ради № 22 від 23.04.1973 року отримали дозвіл на будівництво житлового будинку згідно генерального плану забудови села між громадянами ОСОБА_11Г та ОСОБА_5, з умовою отримання до початку будівництва технічної документації (с.2/455/38/2015, а.132).

Тобто замовчують той факт, що на момент отримання дозволу на будівництво свого житла, будівлі ОСОБА_5, уже існували.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах України (а.с.30) ОСОБА_1 на підставі рішеня № 22 від 23.04.1973 року районним архітектором 10.06.1973 року був погоджений план відводу земельної ділянки розміром 1000 квадратних метрів (50 на 21 метр) і привязка будівель житлового будинку в 20 метрах від сільської дороги та в одному метрі від межі зі сторони сусіда ОСОБА_11 і в 10 метрах від межі зі сторони сусіда Дик, а господарської будівлі в 5 метрах від дороги та в 7 метрах від межі зі сторони сусіда ОСОБА_11 і в 10 метрах зі сторони сусіда Дик.

Проте, у відповідності з планами земельних ділянок ОСОБА_1 та Дик (а.с.16-18) житловий будинок ОСОБА_1 розміщений в 35 метрах від дороги та 6.55 метрах від межі із земельною ділянкою Дик і його господарською спорудою, яка згідно наявних у справі документів (заповіту ОСОБА_8 (а.с.41), характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с.45,45) існувала з 1960 року, тобто до часу прийняття рішення від 23.04.1973 року № 22 про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_1).

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 не дотримавшись погодженого йому плану забудови, змістивши проти плану місце спорудження свого житлового будинку, призвів до порушення встановлених ДБН розривів між будівлями.

Показанння ОСОБА_1 про те, що в 90 роках минулого століття, допомагав ОСОБА_5 у перебудові його господарської споруди, безоплатно привозив йому деревину на ремонт стін та даху цієї господарської споруди, відсутність претензій з приводу розташування цієї споруди за життя ОСОБА_5 підтверджують відсутність порушень ОСОБА_5 та його спадкоємцями третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прав позивачів на безпечні умови життя.

Наявними у справі документами: повідомленням головного державного санітарного лікаря Старосамбірського та Турківського районів (а.с.51), світлинами (а.139 справи № 2/455/38/2015), спростовується факт потрапляння гноївки із господарської споруди та вигрібної ями Дик на земельну ділянку ОСОБА_1.

Таким чином, судом незаперечно встановлений факт порушення ОСОБА_1 плану забудови шляхом зміщення місця зведення житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці, що призвело до порушення визначених ДБН Б.2.4-1-94 розривів між його та сусідськими будівлями, проте ці обставини не можуть служити підставою для відмови в узаконенні Дик в 1995-1996 роках збудованих, зремонтованих, реконструйованих господарських будівель за правилами, передбаченими п.9 розділу У «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (згідно з яким орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року). Очевидно, що для такого прийняття в експлуатацію згаданих будівель необхідний дозвіл виконавчого органу місцевого самоврядування.

Наведене свідчить про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення, тому у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід відмовити.

А тому, керуючись ст.7-11,99-100,159-163 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Прикінцевими положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Страшевицької сільської ради Старосамбірського району, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Державна архітектурно-будівельна інспекція в особі територіального органу Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Страшевицької сільської ради від 25.10.2013 року № 35 про дозвіл на узаконення раніше збудованої господарської будівлі розміром 6.75 на 15.37 метра по вулиці Центральній № 63 у селі Кобло Старосамбірського району Львівської області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Старосамбірський районний суд на протязі 10 днів з часу отримання сторонами копії постанови.

Суддя