Справа № П/811/1306/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/1306/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2015 року

справа № П/811/1306/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехдах"

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2014р. у справі №П/811/1306/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехдах"

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки прийнято на підставі безпідставних висновків позапланової документальної невиїзної перевірки (акт від 02.04.2014 р. №14/11-23-22-07/38037315) щодо порушення позивачем п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 та пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України. Позивач наполягає на відсутності будь-яких порушень з свого боку.

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що документи позивача не підтверджують транспортування товару, а в наданих видаткових накладних відсутні обов'язкові реквізити, а саме: не зазначено місце складання документу та адресу, за якою товар отриманий. Суд визначився, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. На думку позивача, суд, приймаючи постанову, не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми права. Апелянт наполягає, що висновки відповідача, викладені в акті, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі таких висновків, підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “Промтехдах” з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ “Приємна пропозиція” за серпень 2012 року, ТОВ “Харіте” за вересень 2012 року.

Результати перевірки оформлені актом від 02.04.2014 року №14/11-23-22-07/38037315 (а.с.25-40).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами пп.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов’язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов’язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як визначає п.123.2 цієї статті, використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов’язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. При цьому, сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Таким чином, підставою для додаткового нарахування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України є використання платником податків сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу..

За приписами п.138.1 ст.138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Дослідивши та проаналізувавши документи первинного бухгалтерського обліку в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Приємна пропозиція» та ТОВ «Харіте» підтверджується належними доказами, а саме: видатковими накладними, прибутковими накладними та платіжними дорученнями, які підписані та скріплені печатками сторін угоди, містять всі необхідні реквізити у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи податкового органу про «нереальність» операцій позивача з його вищевказаними контрагентами. Позивачем надані документи, які свідчать про використання останнім придбаних у ТОВ «Приємна пропозиція» та ТОВ «Харіте» товарів (матеріалів) у своїй господарській діяльності.

Так, матеріали справи містять договори будівельного підряду, укладені позивачем як виконавцем будівельних робіт з їх замовником – Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради, та докази виконання цих договорів, а саме: акти виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти списанні товарно-матеріальних цінностей (а.с.88-142), щодо «реальності» яких податковий орган сумніву не висловив.

Податковим органом як контролюючим не надано інших допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції (вироків у кримінальних справах щодо посадових осіб позивача або його контрагентів, з яких би вбачалися факти здійснення дій, спрямованих на набуття податкової вигоди, на чому наполягає відповідач).

Доводи податкового органу щодо оцінки договорів з точки зору їх нікчемності або недійсності не приймаються до уваги, оскільки у відповідності до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Більш того, слід зазначити, що нікчемність або недійсність угоди не впливає на податкові зобов’язання сторони такої угоди як платника податку, оскільки податкова звітність це окремий вид звітності, який не пов’язується законом з характеристикою чи оцінкою угоди, а відображає певні наслідки операцій з майном або майновими правами платника податку.

Таким чином, матеріали справи підтверджують правомірність формування позивачем показників податкової звітності по взаємовідносинам з ТОВ «Приємна пропозиція» та ТОВ «Харіте».

З урахуванням встановленого слід дійти висновку щодо безпідставності висновків податкового органу про порушення позивачем вимог п. 138.2 п. 138.4, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України та протиправності спірного рішення відповідача.

Проте судом першої інстанції вищевказане не враховано, що призвело до помилкового рішення. Колегія суддів вважає, що доводи позивача ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції - скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехдах" на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2014р. у справі №П/811/1306/14 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2014р. у справі №П/811/1306/14 скасувати.

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскарженою згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна