Справа № 2-а-907/10
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Білозерський районний суд Херсонської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 року о 09.30 годині в смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Коваленко А.В., розглянувши адміністративну справу в порядку скороченого провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області про зобов»язання доплати щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача УПФ України в Білозерському районі Херсонської області, просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо недоплати підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і щодо відмови відповідача в нарахуванні та виплаті цієї допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, просив зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної соціальної державної допомоги згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої на підставі Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2010 року по день розгляду справи.

Згідно ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

08.12.2010р. відкрито скорочене провадження у даній справі.

21.12.2010р. відповідачем надано заперечення проти позову, в якому відповідач не погодився з позовними вимогами оскільки у ПФУ немає ні юридичних, ні фактичних правових підстав для задоволення вимог позивача, так як Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено фінансування витрат по даному закону із Державного Бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, бюджет ПФУ затверджує Кабінет Міністрів України, тому ОСОБА_2 ПФУ як найнижча ланка системи виконавчої влади не має змоги змінити розмір виплат або нецільове використання бюджету УПФ, а тому здійснює виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", крім того, законодавчо не визначено поняття мінімальної пенсії за віком, а встановлене поняття ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не може застосовуватись до обчислення розміру щомісячної соціальної допомоги дітям війни, законодавчо не визначений механізм розрахунку підвищення, а тому підстав для задоволення вимог позивача немає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові доводи сторін, встановлено наступні фактичні обставини :

Відповідно до ст.46 ч.1 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також старості та інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-1І// від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), встановлює основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дітей війни, їх правовий статус як дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно копії паспорту та пенсійного посвідчення позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, пенсіонером та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України № 2195- IV від 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не зупинялась і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювались.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, тому положення постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, на яку посилається відповідач, не можуть бути застосовані при вирішені даного спору.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані, оскільки суперечать ч. 2 ст. 19 Конституції, в які зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» де передбачено, що фінансове забезпечнення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.183-2 КАС України, на підставі ст.3 ч.2, 19, 46 ч.1 Конституції України, ст.1,3,6,7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р., ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», -

п о с т а н о в и л а :

Визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов»язати відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області провести перерахунок, нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 06.06.2010р. по 06.12.2010р. позивачу ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Білозерський районний суд Херсонської області до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя : /підпис/ Копія вірна : Суддя : Ст.секретар :