Справа № 1170/2а-3000/12
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2012-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2012 року Справа № 1170/2а-3000/12

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Чубари Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції, третя особа управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції (далі відповідач), третя особа управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі (далі третя особа) з вимогою скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2012 року ВП№333789598 та від 27.07.2012 року № ВП №33789798, винесені державним виконавцем Ільченком Р.М.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, оскаржувані постанови винесені державним виконавцем відповідача з порушенням ст. ст. 17, 18, 22, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не прибув, при цьому надавши клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачем до суду надано письмове заперечення, відповідно до якого позов ним не визнається в повному обсязі з підстав правомірності дій державного виконавця відповідача при винесенні оскаржуваних постанов, у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому оскаржувані постанови є законними і не підлягають скасуванню. Крім того, відповідно до наданих до суду письмових заперечень, позовні вимоги не визнаються відповідачем у повному обсязі, оскільки позивачем у встановлений законом строк суми боргу, що визначені вимогами УПФУ в Новомиргородському районі у встановлений строк сплачено не було, а тому відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Управлінням Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі винесено вимоги про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску № Ф-491 від 05.11.2010 року на суму 796,26 грн. (а. с. 11) та №Ф-657 від 04.02.2011 року на суму 820,11 грн. (а. с. 12).

27.07.2012 року державним виконавцем ВДВС Новомиргородського РУЮ ОСОБА_2 винесено:

- постанову про відкриття виконавчого провадження №33789798 з виконання вимоги УПФУ в Новомиргородському районі №491 від 05.10.2010 року та постанову про відкриття виконавчого провадження № 33789598 з виконання вимоги №А-657-у від 04.02.2011 року (а.с. 8).

Дані постанови супровідним листом 27.07.2012 року направлені позивачу (а. с. 8, зв.).

В судовому засіданні встановлено, що вказані постанови отримані позивачем 30.08.2012 року (а. с. 48).

Позивач вважає, що оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені відповідачем в порушення ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.

Позивачем також зазначено, що норми ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на підставі яких винесено вимоги про сплату боргу і згідно яких вимога вважалась виконавчим документом виключені і втратили чинність з 01.01.2011 року. Отже, на думку позивача, державним виконавцем відповідача протиправно було відкрито виконавчі провадження за документом (вимога УПФУ), який з 01.01.2011 року не є виконавчим документом.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчим документом.

Згідно з частиною пятою зазначеної статті вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчої службою в порядку, встановленому законом.

Частиною чотирнадцятою статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою (виключена) і десятою цієї статті, є виконавчим документом. За змістом цієї норми у разі невиконання чи неоскарження такого рішення воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відповідно вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску та рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу є виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Таким чином, відповідачем було відкрито виконавчі провадження за вимогою УПФУ, яка є виконавчим документом, тому дії державного виконавця в цій частині є правомірними.

Щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження»суд зазначає наступне.

Згідно преамбули Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 606) - цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 17 Закону № 606 встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, та виконавчим документом є, в тому числі, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу (п. 8 ч. 2 цієї статті).

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону № 606, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону № 606 виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст.22 Закону України № 606 визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, посилання позивача на ст. 22 Закону № 606 щодо предявлення виконавчих документів до виконання протягом року не є обґрунтованим в даному випадку.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не порушено вимоги ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»при відкритті виконавчого провадження.

Статтею 25 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом (в тому числі, положенням ст. 17 цього Закону щодо визначення виконавчого документа).

Так, матеріалами справи встановлено, що виконавчі документи, а саме, вимоги УПФУ № А-657-у від 04.02.2011 року та №Ф-491 від 05.11.2010 року предявлені до виконання відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому у державного виконавця відсутні підстави для неприйняття даних документів до виконання (а.с. 41-42).

Відповідно до вимог п.1ст.31 Закону України № 606, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України № 606 копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження»за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

В ході розгляду справи встановлено, що станом на 04.10.2012 року від ОСОБА_1 заяв про відкладення виконавчих дій та поновлення терміну для добровільної сплати на адресу ВДВС Новомиргородського РУЮ не надходила.

Крім того, відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України Новомиргородському районі станом на 04.10.2012 року заборгованість, визначена вимогами № 657- у від 04.02.2011 року та №491 від 05.11.2010 року не сплачена (а.с. 47).

Суд критично оцінює доводи позивача в частині того, що державним виконавцем відповідача 27.04.2012 року вже були відкриті виконавчі провадження за цими ж вимогами УПФУ. Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2012 року державним виконавцем відповідача було винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження за вимогою УПФУ в Новомиргородському районі (№ 491 від 05.11.2010 р. та № 657 від 04.02.2011 року) (а. с. 7). Проте, обидві постанови про відкриття виконавчого провадження були скасовані постановою начальника ВДВС Новомиргородського районного управління юстиції про результати перевірки виконавчого провадження від 03.05.2012 року (а. с. 50 54).

Виходячи з наведеного, постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2012 року ВП № 33789598 та ВП № 33789798, що відкриті на підставі вимог про сплату боргу управління ПФУ у Новомиргородському районі, що є виконавчими документами, винесені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) Н.В. Чубара

З оригіналом згідно:

Суддя Н.В.Чубара