Справа № 826/5973/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м.Київ № 826/5973/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Добрянської Я.І. , суддів Бояринцева М.А. Нагорянський С.І. розглянувши відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства внутрішніх справ України Державної судової адміністрації України

провизнання бездіяльності протиправною, визнання невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили та нечинним з 28 березня 2015 року наказу від 12 вересня 2005 року №102/765.
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідачів Міністерства внутрішніх справ України, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною, визнання невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили та нечинним з 28 березня 2015 року наказу від 12 вересня 2005 року №102/765.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з підстав не надання позивачем до позовної заяви доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 73,08 грн.; не надання позивачем до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року про залишення позовної заяви без руху, позивачу було надано час на усунення недоліків позовної заяви до 14 квітня 2015 року.

За наслідками зазначеного, позивачем до канцелярії суду 14 квітня 2015 року було надано клопотання про відкриття провадження у справі, до якого долучено оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 73,08 грн., копію позовної заяви із додатками для вручення відповідачам.

Таким чином, позивачем, у встановлені судом строки, були усунуті недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 06 квітня 2015 року, що не перешкоджало відкриттю провадження у справі з метою розгляду адміністративного спору по суті.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 104 - 107 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2015 року суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5973/15 та призначено попереднє судове засідання на 19 травня 2015 року.

18 травня 2015 року через канцелярію суду були подані письмові заперечення Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України.

19 травня 2015 року, в зв'язку з тим, що суддя Добрянська Я.І. брала участь в іншому судовому засіданні, адміністративна справа № 826/5973/15 була знята з розгляду. Про дату, час і місце розгляду справи, сторони були повідомленні додатково шляхом надіслання повісток відповідно до ст. 33 КАСУ.

Так, у попередньому судовому засіданні 11 червня 2015 року позивач заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю, представник Міністерства внутрішніх справ України проти задоволення позовних вимог позивача заперечив повністю, та просив суд у позові відмовити, представник Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, та заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що спір не може бути врегульовано в порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України.

Зважаючи на таке, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2015 року було закінчено підготовче провадження у справі № 826/5973/15 та призначено справу до судового розгляду колегією суддів на 22 липня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні 22 липня 2015 року заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив суд:

- визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України по скасуванню спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року протиправною;

- визнати бездіяльність Державної судової адміністрації України по скасуванню спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року протиправною;

- визнати невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили та нечинним з 28 березня 2015 року спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року яким затверджено "Правила пропуску громадян у приміщення судів і на їхню територію транспортних засобів";

- задовольнити позов в повному обсязі;

- зобов'язати відповідача негайно після набрання постановою у справі законної сили (не пізніше ніж за 15 днів) опублікувати резолютивну частини постанови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що оскаржуваний акт прийнято на підставі Закону України "Про судоустрій".

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України "про забезпечення права на справедливий суд", яким викладено в новій редакції Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема у вказаному Законі Україні з'явилась ст.157, якою покладено повноваження на спеціалізований підрозділ Міністерства внутрішніх справ України охорони судів.

Позивач, вважає, що оскаржуваний акт не відповідає нормативним актам вищої юридичної сили (Закон України про судоустрій і статус суддів тощо), а відтак вважає, що є підстави для визнання акту невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили.

У свою чергу представник відповідача Державної судової адміністрації України в судовому засіданні 22 липня 2015 року проти задоволення позову заперечив повністю, зазначивши про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на неприбуття представника Міністерства внутрішніх справ України всіх, в судове засідання 22 липня 2015 року, який був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, вирішив перейти до розгляду даної адміністративної справи № 826/5973/15 в порядку письмового провадження.

Отже, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача Державної судової адміністрації України в судовому засіданні 22 липня 2015 року, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, звернення позивача до суду, на його думку є бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України щодо не скасування спільного наказу, у зв'язку з його невідповідністю нормам Закону України "Про судоустрій та статус суддів", нова редакція якого почала діяти з 28 березня 2015 року.

Як, наголошує позивач у своїй позовній заяві, що оскаржуваний акт не відповідає нормативним актам вищої юридичної сили (Закон України "Про судоустрій і статус судді), а відтак вважає, що є підстави для визнання акту невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом МВС та ДСА від 12 вересня 2005 року № 102/765 "Про затвердження правил пропуску осіб до приміщення судів та на їх територію транспортних засобів", затверджено порядок пропуску осіб до приміщення судів та їх територію транспортних засобів з метою громадського порядку в судах, припинення проявів неповаги до суду, а також охорони приміщення судів, виконання функцій щодо державного захисту суддів, працівників суду, забезпечення безпеки учасників судового процесу.

Прийняття вказаного спільного наказу відбулося на виконання вимог Законів України "Про судоустрій України" та "Про міліцію".

Згідно ст. 133 Закону України "Про судоустрій" підтримання громадського порядку в суді було покладено на судову міліцію.

Отже прийняття спільного наказу було обумовлено необхідністю конкретизувати процедуру реалізації повноважень судової міліції під час здійснення нею охорони громадського порядку в суді, охорони їх приміщень та захисту судів та працівників суду.

Державна судова адміністрації України 14 червня 2013 року листом № 14-3419/13 звернулась до Міністерства юстиції України щодо приведення у відповідність наказу Державної судової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України № 102/765 від 12 вересня 2005 року.

На офіційному веб-порталі Судової влади України міститься інформація про те, що до наказу Державної судової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України № 102/765 від 12 вересня 2005 року "Про затвердження Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", та відповідних "Правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів", затверджених цим наказом, на виконання вимог Законів України "Про судоустрій і статус суддів", "Про міліцію" були внесені зміни, які затверджені наказом ДСА України та МВС України від 13 червня 2013 року № 80/584.

В подальшому Державна судова адміністрація України листом від 26 лютого 2015 року № 14-3894/15 зверталась до Міністерства юстиції України, щодо нормативно-правового акт, щодо правил пропуску осіб до приміщень судів та на їх територію транспортних засобів, та зазначала, що було доцільно розробити нову редакцію Правил з урахуванням норм Закону України від 24 лютого 2015 року "Про забезпечення права на справедливий суд".

26 березня 2015 року набув чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" частиною 9 якого Закон України "про судоустрій і статус суддів " було викладено в новій редакції.

Положенням ст. 157 вказаного Закону функція з підтримання громадського порядку в суді було покладено на спеціалізовані підрозділи органів міністерства внутрішніх справ України.

згідно п. 1.4 спільного наказу пропускний режим здійснюється працівниками підрозділу судової міліції "Грифон".

отже згідно вказаних положень та спільного наказу охорона громадського порядку та контролю за дотриманням пропускного режиму до приміщень судів здійснюється спеціальним підрозділом міліції "Грифон", основа функціональна спрямованість якого охорона громадського порядку в судах, охорона приміщень суду та захист його працівників та суддів.

Слід зазначити наступне, що скасування державної реєстрації нормативно-правового акту міністерства здійснюється Міністерством юстиції України, як повноважним органом реєстрації нормативно-правових актів. Інші міністерства та відомства не наділені повноваженнями самостійно приймати рішенні про скасування нормативно-правового акту в обхід вказаної процедури.

В даному випадку суд вважає, що відповідачі здійснили всіх дій щодо приведення у відповідність спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року.

Враховуючи викладене у сукупності та наявні в матеріалах справи докази, в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України з приводу визнання бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України по скасуванню спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року протиправною, визнання бездіяльність Державної судової адміністрації України по скасуванню спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року протиправною, визнання невідповідним нормативному акту вищої юридичної сили та нечинним з 28 березня 2015 року спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України № 102/765 від 12 вересня 2005 року яким затверджено "Правила пропуску громадян у приміщення судів і на їхню територію транспортних засобів".

Крім того, слід зазначити, що приписами ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

В позовні заяві позивач не зазначив обставин щодо застосування до нього оскаржуваного акту.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, позивач не довів суду обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, що були спростовані доказами, наданими відповідачем, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в адміністративному позові.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий Суддя Я.І. Добрянська

Судді М.А. Бояринцева

С.І. Нагорянський