Справа № 27954/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2011 р. справа № 2а-3063/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового утримання за вимушений прогул, -

ВСТАНОВИЛА:

25 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до УМВС України в Кіровоградській області, в якому просить визнати неправомірним і скасувати наказ № 361 о/с від 03 серпня 2010 року про звільнення, поновити його на посаді інспектора ДПС відділення ДАІ з обслуговування Новоукраїнського району при УМВС та стягнути грошове утримання за вимушений прогул . Свої вимоги обґрунтовував тим, що на день звільнення він знаходився на стаціонарному лікування, про що повідомив безпосереднього керівника ОСОБА_2, на лікарняному знаходився по 05 серпня 2010 року. Звільнення 03 серпня 2010 року є порушення його прав, передбачених ст..40 КЗпП України. Належних доказів того, що 14.07.2010 року він знаходився у нетверезому стані, відповідачем не надано. 15 липня прогулу він не скоював, оскільки у цей день давав пояснення у ДАІ про обставини, що мали місце 14.07.2010 року, більш того, пояснень у нього з цього приводу не вимагали. Конфліктної ситуації з прокурором Мельником О.А. та Буровим К.І. не скоював, а тому підстави звільнення, зазначені у наказах № 990 від 21.07.2010 року та № 361 о/с від 03.08.2010 року не підтверджені і жодна стаття КЗпП України не передбачає звільнення з таких підстав.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено повністю.

З вказаною постановою не погодився відповідач, надав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Апеляційна скарга мотивована тим, що за результатами службового розслідування встановлено факти порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_1, який вчинив дії, несумісні з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ. Крім того, апелянт зазначав, що позивач оскаржував лише наказ 361 о/с від 03.08.2010 року, а тому, скасовуючи п.1 Наказу УМВС від 21.07.2010 року, суд порушив положення ч.1 ст.51 КАС України., так як вищевказаний наказ не був предметом позовних вимог.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник УМВС України в Кіровоградській області апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити із зазначених підстав.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно пункту 1 наказу УМВС України в Кіровоградській області № 990 від 21.07.2010 року про порушення дисципліни та наказу УМВС України в Кіровоградській області № 361о/с від 03.08.2010року, по особовому складу, старшого інспектора ДПС з обслуговування Новоукраїнського району при УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, а саме, за порушення службової дисципліни, негідну поведінку у побуті, що виявилося у створенні конфліктної ситуації з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, невиході на службу 15.07.2010 року, перебуванні у форменому одязі з явними ознаками алкогольного спяніння, не інформування керівництва УДАІ та ВМЗ УМВС про перебуванні на лікарняному ( а.с. 67-68, 78 ). У звязку з довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1, в наказ № 361 о/с від 03.08.2010 по особовому складу внесені зміни щодо дати його звільнення - з 06.08.2010 року ( а.с.108).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для звільнення позивача, зазначені в наказі УМВС України в Кіровоградській області від 21.07.2010 р. № 990, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, за винятком доведеності факту невиходу позивача на службу 15.07.2010 року. З урахуванням вказаних обставин та того, що у позивача не відбирались пояснення по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування крайньої міри дисциплінарного стягнення звільнення з посади. Також судом першої інстанції зазначено, що відповідачем винесено оскаржуваний наказ № 361 о/с від 03.08.2010 у період тимчасової непрацездатності позивача, що протирічить діючому законодавству. Крім того, посилаючись на ч.2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, та недопущення порушення прав та інтересів третіх осіб, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зазначив, що скасуванню підлягає наказ УМВС України в Кіровоградській області 361 о/с від 3 серпня 2010 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС, а також п. 1 наказу № 990 від 21 липня 2010 року УМВС України в Кіровоградській області «Про порушення службової і транспортної дисципліни працівниками Державтоінспекції області та покарання винних»щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без врахування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.. 202 КАС України, вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України регламентовано, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно тексту присяги, затвердженої Постановою КМУ №382 від 28.12.1991, працівник органів внутрішніх справ зобовязується бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, захищати від протиправних посягань життя, здоровя, права і свободи громадян, громадський порядок.

Відповідно до матеріалів службового розслідування від 21.07.2010 року встановлено, що 14.07.2010 року о 20год 30 хв. на автозаправочній станції «Конон»у м.Знамянка між прокурором Мельник О.А. та Приходько Р.А., Білоус О.О. виникла конфліктна ситуація. При цьому ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, був одягнений у формений одяг працівника міліції, що підтверджується поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. На зауваження прокурора вони не відреагували, залишили автозаправочну станцію, по дорозі до м.Кіровограда на жест працівників ДАІ про зупинку ОСОБА_8 не відреагував, при цьому в автомобілі знаходився ОСОБА_1 Крім того, у цей же день ОСОБА_1 спровокував бійку з ОСОБА_4, якому було доручено запропонувати позивачу повернутись до УДАІ, оскільки він не дочекався приїзду начальника Управління ДАІ ОСОБА_9, самовільно залишив приміщення адмінбудівлі ДАІ та, зіславшись на справи, поїхав додому, що підтверджується рапортом ОСОБА_4, ОСОБА_6. Після чого 15.07.2010 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу, що підтверджується рапортом ОСОБА_2, а також позивач не повідомив рапортом УДАІ та ВМЗ УМВС про перебування на лікарняному, про що не заперечував у своїх поясненнях ( а.с.43-56, 63,64).

Висновки службового розслідування зроблені на підставі пояснень вищевказаних працівників міліції, з урахуванням пояснень позивача та відповідають фактичним обставинам справи, доказів на їх спростування до суду не надано.

Факт невиходу позивача на роботу 15.07.2010 року встановлений судом першої інстанції, підтверджений належними доказами, а постанова суду в цій частині позивачем не оскаржувалась.

Більш того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2011 року, що набрала законної сили, встановлено, що 14.07.2010 року ОСОБА_8, будучи у нетверезому стані, керував приватним автомобілем «Мерседес-Бенц», в якому знаходився і ОСОБА_1, вони проявили зухвалість по відношенню до прокурора, під час руху вищевказаного автомобіля не були виконані законні вимоги співробітників ДАІ про зупинку автомобіля,більш того, даний автомобіль продовжував рух на небезпечній швидкості і після переслідування його співробітниками ДАІ.

Оскільки вищевказані обставини не потребують доказування, та враховуючи те, що при цьому у вказаному автомобілі знаходився ОСОБА_1 - старший інспектор ДПС, який не прийняв мір щодо недопущення до керування автомобілем особи, що перебуває у нетверезому стані, не прийняв мір до зупинки автомобіля, в якому перебував, на виконання вимоги співробітника ДАІ, що також, на думку колегії суддів, свідчить про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не узгоджуються з вимогами Дисциплінарного статуту ОВС та свідчать про неналежне дотримання останнім службової дисципліни.

При цьому колегія суддів критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, які мали місце 14 та 15 липня 2010 року та висновки суду про те, що у позивача не відбирали пояснень перед звільненням, оскільки пояснення у ОСОБА_1 відбирались 19 липня 2010 року ( а.с.43-45), біль того, вказані пояснення відрізняються від тих пояснень, що надавались позивачем 27.07.2010 року ( а.с.46-47), що свідчить про їх непослідовність та бажання позивача уникнути відповідальності за порушення службової дисципліни.

Не відповідає фактичним обставинам справи і висновок суду першої інстанції про те, що з звільнення позивача відбулося під час його тимчасової непрацездатності, оскільки на час винесення оскаржуваної постанови ( 16.09.2010р.) був наявний наказ відповідача № 444 о/с від 14.09.2010 року, відповідно до якого на підставі наданої позивачем довідки, змінена дата звільнення з 03 серпня на 06 серпня 2010 року ( а.с.108)

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача при звільненні ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни є правомірними та узгоджуються з положеннями ч.2 ст.19 Конституції України, тому підстави для скасування пункту 1 наказу УМВС України в Кіровоградській області № 990 від 21.07.2010 року про порушення дисципліни та наказу УМВС України в Кіровоградській області № 361о/с від 03.08.2010року, по особовому складу - відсутні, отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

При цьому посилання апелянта на те, що суд при прийнятті рішення по даній справі допустив порушення норм процесуального права, оскільки позивач оскаржував лише наказ 361 о/с від 03.08.2010 року, а тому, скасовуючи п.1 наказу УМВС від 21.07.2010 року, суд порушив положення ч.1 ст.51 КАС України, так як вищевказаний наказ не був предметом позовних вимог, визнається колегією безпідставними, так як суд першої інстанції правомірно послався на положення ч.2 ст.11 КАС України, яка надає право суду вийти за межі позовних вимог з урахуванням принципу диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2010 року - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складання у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 31 січня 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим