Справа № 2а-1870/5776/11
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2011 р. справа № 2a-1870/5776/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Величко О.І.

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" до державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (далі ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе») звернулося до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.07.2011року №/59706, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість за січень 2011р. в розмірі 118938,52 грн., та №/59710, яким позивачу зменшено розміру від'ємного значення по податку на додану вартість за грудень 2010р. в сумі 118938,52 грн. Свої вимоги мотивує тим, що податковою інспекцією безпідставно вказано про порушення позивачем та його контрагентом ТОВ «Сот Плюс»вимог податкового законодавства та про нікчемність вчинених ними правочинів, оскільки ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе»не порушувало податкового законодавства, а проведені з ТОВ «Сот Плюс»господарські операції є реальними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Державна податкова інспекція в місті Суми, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що ході проведення перевірки ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2011р. відповідно до даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, встановлено що одним з постачальників у грудні 2011 є ТОВ "Сот плюс". Згідно наданого ДПІ у Орджонікідзевському р-ні м. Запоріжжя акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сот Плюс», основні фонди 1 групи (власні офісні, складські приміщення) відсутні, чисельність працівників в грудні 2010р. - 8 осіб, транспортні засоби відсутні, товариство віднесено до категорії «З»- платник податків високого ризику, контрагенти цього товариства є вірогідними «податковими ямами», фактично товариством «Сот Плюс»товар підприємствам контрагентам не постачався та не купувався, а проводились безтоварні операції, що свідчить про те, що правочини між ТОВ «Сот Плюс»та підприємствами-контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків. Тому усі операції купівлі-продажу з ТОВ «Сот Плюс»не спричиняють реального настання правових наслідків і є нікчемними по ланцюгу до «вигодонадобувача». Враховуючи викладене, в порушення п.10.2 ст. 10, п.п. 7.4.1 п.7.4, п.п. 7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе»завищено суму податкового кредиту за грудень 2010р. на 118938,52 грн. Внаслідок порушення п.10.2 ст. 10, п.н. 7.4.1 п.7.4, п.п. 7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.200.1, п. 200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ПАТ «СМНВО їм ОСОБА_5»завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2011 на суму 118938,52грн. та завищено від'ємне значення різниці поточного звітного періоду яке буде зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.22.2 податкової декларації по ПДВ за грудень 2010р.) на суму 118938,52грн.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, позов не визнали з підстав викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким що необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що державною податковою інспекцією в м. Суми згідно наказу від за №3812 від 12.07.2011р. та у відповідності до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.79.1 ст.79 Податкового Кодексу України проведено документальну невиїзну перевірку ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе»щодо достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2011р. За результатами перевірки складено акт від 13.07.2011р. № 5388/23-620/05747991.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.07.2011р. №/59706 про зменшення бюджетного відшкодування ПДВ на суму 118938,52грн. та №/59710 про зменшення від'ємного значення ПДВ на суму 118938,52 грн.

В ході перевірки використані дані, зазначені у наявних в інспекціях інформаційних базах, а також декларації з ПДВ за грудень 2010 року та січень 2011 року, акт позапланової документальної виїзної перевірки по підтвердженню заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ з бюджету за січень 2010р. від 22.04.2011, акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сот Плюс», наданий ДПІ у Орджонікідзевському р-ні м. Запоріжжя.

Як зазначено в акті перевірки, одним з постачальників у грудні 2010року є ТОВ "Сот плюс", у якого відсутні основні фонди 1 групи (власні офісні, складські приміщення), відсутні власні та орендовані транспортні засоби, чисельність працівників 8 осіб, товариство власних та орендованих транспортних засобів.

Згідно інформації, наданої ДПІ у Орджонікідзевському р-нї м. Запоріжжя, (акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сот Плюс»від 21.03.2011р. №84/23-253/36015137), в ході аналізу автоматизованої системи ПК та ПЗ в розрізі контрагентів встановлено, що основним постачальником в грудні 2010 є ТОВ «Дніпротехенергобуд»- підприємство транзитер, податковий кредит сформовано в свою чергу за рахунок реквізитів ТОВ «Енерготехінжинірінг».

Крім того, від податкової міліції ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя отримано службову записку №322/26-34 від 18.03.2011р. про те, що згідно оперативної інформації ТОВ «Сот Плюс»сформувало податковий кредит з ПДВ за період грудень 2010р. в сумі 832522грн. по операціях з ТОВ «Дніпротехенергобуд». В свою чергу по ТОВ «Дніпротехенергобуд»було відображено податкові зобов»язання за вищевказаний період підприємством-постачальником ТОВ «Енерготехінжинірінг», яке має 10 стан. ТОВ «Енерготехінжинірінг»є вірогідною «податковою ямою», не має власних або орендованих виробничих та складських приміщень, кількісний склад працівників складає 1 особу. Тому фактично ТОВ «Сот Плюс»товар підприємствам контрагентам не постачався та не купувався, а проводились безтоварні операції, що свідчить про те, що правочини між ТОВ «Сот Плюс»та підприємствами-контрагентами здійснені без мети настання реальних наслідків.

На підставі вказаної службової записки та акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сот Плюс»від 21.03.2011р. ДПІ в м.Суми дійшла висновку про безтоварність господарських операцій і про нікчемність, недійсність та удаваність угод, укладених ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе»з ТОВ «Сот Плюс».

Такі висновки податкової інспекції суперечать вимогам чинного законодавства та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість»(що діяв на момент здійснення правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст.200 ПК України).

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Враховуючи положення п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (що діяв на момент формування податкового кредиту), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Отже, положення п.п.7.4.1, п.п.7.4.5, п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (що діяв на момент формування податкового кредиту) визначає правові підстави для включення платником податків суми податку на додану вартість, сплаченого в ціні товару, до податкового кредиту. При цьому, документом, що підтверджує право на податковий кредит є лише податкова накладна.

При бюджетному відшкодуванні має значення від'ємне значення сформоване за рахунок фактичної сплати податку на додану вартість в ціні поставленого товару в попередньому податковому періоді та підтверджене відповідними первинними документами, а не нічим не підтверджені відомості з інших ДПІ, в тому числі про наявність чи відсутність трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів у постачальників позивача. Суд також зазначає, що п.п.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при визначенні від'ємного значення суми з податку на додану вартість поширюється тільки на окремо взятого платника податків (заявника бюджетного відшкодування), і цей факт законом не ставився та не ставиться у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб. При порушенні податкового законодавства третіми особами відповідальність повинні нести винні особи, а не добросовісні платники податків.

Як вбачається з матеріалів справи, реальність виконання господарських операцій та право позивача на заявлене у січні 2011р. бюджетне відшкодування, що виникло у позивача у зв'язку з оплатою на користь ТОВ «Сот Плюс»вартості товару, підтверджується договором №10/11 від 10.11.2010р., відповідними податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними (а.с.54-80).

Що стосується висновку податкової інспекції про те, що укладений між позивачем та ТОВ «Сот Плюс»договір №10/11 від 10.11.2010р., є недійсним, нікчемним та удаваним, то суд зазначає наступне.

Згідно норм цивільного законодавства договір не може бути одночасно недійсним, нікчемним та удаваним.

Відповідно до ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, жодна норма цивільного кодексу не визначає, що у випадку порушення третіми особами закону, при здійсненні господарського зобов'язання, договір укладений між сторонами, які не мають відношення до цих третіх осіб, є нікчемним.

Також, чинне законодавство не передбачає можливості при перевірці одного платника податку встановити нікчемність всіх господарських договорів предметом яких є один і той самий предмет по ланцюгу до кінцевого споживача.

В судовому порядку укладений між позивачем та ТОВ «Сот Плюс»договір №10/11 від 10.11.2010р., не визнавався недійсним.

Тому, у відповідності до вимог ст.204 ЦК України цей договір є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст.265 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

При цьому вчинення правочину з метою «приховування, ухилення від сплати податків»не може розглядатись як вчинення удаваного правочину. В даному випадку укладається два правочину - один який вчиняється насправді, а другий приховує перший.

При виконанні зобов'язання за удаваним правочином відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (відповідно до положень ч. 2 ст.265 ЦК України).

В акті перевірки не зазначається в чому полягає удаваність правочину між позивачем і ТОВ «Сот Плюс»та не зазначається, що сторони приховували уклавши такий правочин і який насправді правочин вчинили.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем виконано всі вимоги податкового законодавства для виникнення права на бюджетне відшкодування, а тому у податкової інспекції відсутні правові підстави для зменшення заявленої позивачем суми від'ємного значення по податку на додану вартість в грудні 2010р. та суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у січні 2011р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ в м. Суми, як субєкт владних повноважень, не довела правомірності своїх рішень.

Таким чином, необхідно скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.07.2011року № /59706 та №/59710.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" до державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.07.2011року № /59706 та №/59710.

Стягнути з Державного бюджету України (40000, м. Суми, вул. Воскресенська, 7, рахунок №0002, банк ГУДКУ у Сумській області, МФО 837013, Держбюджет м. Суми, , код бюджетної класифікації 14010200) на користь публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (м. Суми, вул. Горького, 58, , рахунок № 3200 в АТ "УкрСіббанк", м. Харків, МФО 351005, код банка 09807750) судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. /три грн. 40 коп./.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.О. Бондар

Повний текст постанови виготовлений 26 вересня 2011року.

З оригіналом згідно:

Суддя С.О. Бондар