Справа № 804/3964/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 р. Справа № 804/3964/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокрансервіс" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
13 березня 2015 р. до суду надійшов даний адміністративний позов, у якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 11.11.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) 14010100, на суму 175 231, 50 гривень з яких за основним платежем 116 821,00 грн., та за штрафними санкціями 58 410,50 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2015 р. за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 03.06.2015 р. прибули представники позивача.
Представник відповідача в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представаники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наддали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.
Представники позивача у судовому засіданні 03.06.2015 р. проти продовження розгляду справи у письмовому провадженні не заперечували.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.
Враховуючи надані пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
05.11.2014р. ТОВ «Дніпрокрансервіс» надало свої заперечення на Акт перевірки, та копії документів, які спростовують висновки Акту перевірки.
21.11.2014р. позивач не погоджуючись з прийнятим ППР, направив первинну скаргу на ППР в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, яка була залишена без задоволення Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області.
03.02.2015р. позивачем була направлена повторна скарга на ППР до Державної фіскальної служби України, яка також була залишена без задоволення, а оскаржуване ППР - без змін.
Також, судом були досліджені письмові докази, а саме: копія Акту перевірки від 22.10.2014р. № 2986/04-62-22-3/36573894; Копія заперечень на акт перевірки; копія податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.11.2014р.; копія первинної скарги; копія рішення про результати розгляду первинної скарги; копія повторної скарги; копія рішення про результати розгляду скарги; копії рішень адміністративних судів стосовно ТОВ «Промі-Лайт»; копії первинних документів стосовно контрагентів позивача.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
При цьому, перевіряючими не зазначено в чому саме полягає порушення підприємством зазначених норм, а такі висновки зроблені виключно на підставі акту перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва від 10.06.2014р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Промі-Лайт».
Крім того, придбаний товар, а саме - отриманий металопрокат, ТОВ «Дніпрокрансервіс» підготував, та списав в виробництво, та в подальшому реалізував як металоконструкції третім особам, таким як ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», та ін., про що є в наявності відповідні документи, а саме: договори, специфікації, видаткові накладні, довіреності, акти на автопослуги, товаротранспортні накладні, докази розрахунків між підприємствами, та інші первинні документи. Вся продукція відвозилася автотранспортом, що підтверджується товаротранспортними накладними та актами виконаних робіт з перевізником - ПП «Меркурій», з яким укладено договір № 02/07 від 12.01.14р., який також є в наявності, але не витребовувався перевіряючими під час перевірки, хоча це не завадило Відповідачу зазначити в акті, що цей договір до перевірки не надано.
Також перевіряючими неодноразово зазначається в акті, що письмові пояснення від посадових осіб платника податків не надавалися. Зазначаємо, що жодних додаткових пояснень (письмових, або усних) також як і додаткових документів перевіряючими не витребувались, та саме з цієї причини не надавались.
ТОВ «Дніпрокрансервіс» має великих замовників металопродукції, таких як Металургійні комбінати для яких виконує багатотонні металоконструкції. Обсяги реалізації видно з оборотно - сальдових відомостей, які також надавалися Відповідачу, однак також залишилися без уваги та належної оцінки.
Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Згідно ст. 3 названого Закону, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 регламентовано, що підставою бухгалтерського обліку господарський операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до приписів пп.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.п. 198.2 ст.198 вказаного Кодексу).
Згідно ч. 2 п.п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно із п.п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 Податкового Кодексу.
Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні складаються у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).
З аналізу вищенаведених норм права та наявних у справі первинних документів можна зробити висновок, що всі первинні документи, надані Позивачем, відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не викликають сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують фактичне здійснення господарської операції між сторонами по придбанню товару. Тобто, право нарахування податкового кредиту ТОВ «Дніпрокрансервіс» підтверджується як податковими накладними, так і іншими первинними документами.
Таким чином, висновок перевіряючих про відсутність фактичного здійснення господарської операції є безпідставним, таким що не відповідає дійсності, та спростовується вищезазначеними документами.
За діючим законодавством України, платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невідємного елемента верховенства права (ст.8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності - тобто відповідати має саме той, хто припустився порушення (ст.61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України).
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку, що позивачем доведено правомірність своїх дій, що підтверджується письмовими доказами, долученими ТОВ «Дніпрокрансервіс» на підтвердження своєї позиції, та є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 86, 94, 128, 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 11.11.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) 14010100, на суму 175 231, 50 гривень з яких за основним платежем 116 821,00 грн., та за штрафними санкціями 58 410,50 грн.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрокрансервіс» документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України у сумі 350 (триста пятдесят) грн. 46 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1