Справа № 18386/10
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2011 р.справа № 2а-471/10/0870 (2а-1280/09/0870)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Мельник В.В. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р.

у справі № 2а-471/10/0870 (2а-1280/09/0870) (категорія статобліку 6.6.6)

за позовом: Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

до ОСОБА_1

про зобовязання подати декларацію, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 Вільнянська міжрайонна державна податкова інспекція Запорізької області і (далі Вільнянська МДПІ) подала до Запорізького окружного адміністративного суду позов, в якому просила зобовязати ОСОБА_1 іден. код НОМЕР_1, вул. Ювілейна, б.117, с. Криничне, Вільнянського району Запорізької області подати до Вільнянської МДПІ декларацію про отримані у 2006 році доходи.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р. у справі № 2а-471/10/0870 у задоволені позовних вимог було відмовлено.

Суд першої інстанції посилався на те, що дії податкового органу виходять за межі його повноважень, передбачених чинним законодавством, що регулює діяльність органів податкової служби. Закон не наділяє органи державної податкової служби правом предявлення вимоги, у тому числі у судовому порядку, до фізичних/юридичних осіб щодо зобовязання подати документи про декларування отриманих доходів/видатків та визначення податкового зобовязання за певний проміжок часу (оподаткований період).

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач Вільнянська МДПІ подав до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов Вільнянської МДПІ.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідно до підпункту 8.2.1. ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобовязаний включити суму таких доходів до складу загально річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Пунктом 16.3.6 ст. 16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(далі Закон № 889-ІV) передбачено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе фізична особа.

Відповідно до абз. А п. в) ст. 19 Закону № 889-ІV платники податку зобовязані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обовязковим.

Апелянт зазначає, що згідно вимог законодавства (ст. ст. 13,16,19 Закону № 889-ІV) відповідач зобовязаний був подати у 2007 році до органів податкової служби річну податкову декларацію про доходи.

Апелянт вважає, що подання декларації про отримані доходи являється конституційним обовязком кожного громадянина України, а не видом зобовязань перед державою. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Крім того застосування до громадянина ОСОБА_1 попередження чи адміністративно штрафу в даному випадку не звільняє його від виконання свого основного конституційного обовязку щодо подачі декларації про отриманий ним дохід у вигляді спадщини.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р. без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, за повідомленням нотаріуса державної нотаріальної контори Вільнянського району Запорізької області громадянином ОСОБА_1 у 2006 році отримано спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно п.п. 8.2.1 ст. 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" платник податку, що отримує доходи, зобовязаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна відображається ним у річній податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно п. 16.3.4 ст. 16 вищевказаного Закону, контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку здійснює податковий орган за місцезнаходженням юридичної особи або її уповноваженого підрозділу.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства передбачає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що пунктами 3, 8, 11 статті 10 та пункту 8 статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (від 4 грудня 2000 року № 509-ХІІ) передбачені, зокрема, наступні функції та права податкової служби:

- контроль своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних обчисленням податків, інших платежів, а також перевірка достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інші платежів;

- проведення перевірок фактів приховування і заниження сум податків та зборів (обов'язкових платежів) у порядку, встановленому цим Законом та іншими законам України;

- подання до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна (стаття 10, пункт 11);

- вимагання від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства, контроль виконання законних вимог посадових осіб органів державної податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають здійсненню повноважень посадовими особами органів державної податкової служби.

Тобто, податковому органу вищезазначеним законом не надано право подання позовів про зобов'язання громадянина задекларувати свої доходи та подати відповідну податкову декларацію.

Інші нормативні акти також не містять норм стосовно наділення податкової такими правами. За таких обставин позовні вимоги не можна визнати такими, що відповідають діючому законодавству та задоволенню.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Закриття провадження у справі суперечить нормам Конституції України та процесуального права, що випливає з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Кампус Коттон Клабщодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) зазначено: Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із субєктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутись до суду за його вирішенням. Субєктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші субєкти цих правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки у даному випадку спір є публічним, підстави припинення провадження у справі, зазначені у ч. 1 ст. 157 КАС України, відсутні, як і підстави, зазначені у п. п. 2-5 названої статті. Отже, наслідком невідповідності вимог податкової нормам законодавства може бути лише відмова у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області - залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р. залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010р. без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 02.03. 2011 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.А. Проценко