Справа № 807/52/13-а
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2013-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 807/52/13-а
Ряд стат. звіту № 10.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2013 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Шешеня О.М. за участю секретаря судового засідання Неміш Т.В. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача 1: Тячівський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, представник - Чаба О.З.;

позивача 2: Закарпатський обласний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, представник - Чаба О.З.;

відповідача: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Тячівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Закарпатського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Тячівський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - позивач 1), Закарпатський обласний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - позивач 2) звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення суми в розмірі 11731,24 грн.

В судовому засіданні представник позивачів 1 та 2 підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Відповідач 30.01.2012 року звернулася до позивача в пошуках роботи. В самостійно поданій відповідачем до позивача заяві від 06.02.2012 року вона вказує, що в даний час не зареєстрована, як суб'єкт підприємницької діяльності. Однак, на підставі доручення Державного центру зайнятості від 06.08.2010 року за № ДЦ-18-51/45/0/6-10 у відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248 (далі - Порядок № 60/62) було здійснено обмін інформацією між позивачем та Державним реєстратором, в результаті чого було виявлено, що відповідач одночасно з перебуванням на обліку безробітних була зареєстрована 30.06.2000 року Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, як фізична особа-підприємець, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, 19.10.2012 року позивачем було прийнято Наказ за № 366 про повернення коштів незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги в період професійного навчання та виплати на проживання в гуртожитку відповідача в сумі 11731,24 грн. Відповідачеві 23.10.2012 року було направлено лист з проханням відвідати позивача для ознайомлення з Наказом про повернення коштів. Однак, відповідачем не було повернено дані кошти.

Відповідач в судовому засіданні заперечила, щодо задоволення позовних вимог, пояснивши наступне. Під час подачі документів до позивача, щодо пошуку роботи вона не займалася підприємницькою діяльністю і не отримувала жодного доходу. Для підтвердження своїх слів відповідач в судовому засіданні надала Довідку ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС від 15.02.2013 року за № 994/17-02, в якій зазначено, що згідно карток особових рахунків відповідачем було сплачено до бюджету єдиний податок за період з 11.07.2000 року по 31.12.2000 року в сумі 540,00 грн. і за період з 01.01.2001 року по 30.06.2001 року в сумі 473,12 грн. У відповідності до наданої Довідки ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС за №1044/19-00 від 18.02.2013 року вказано, що у відповідача станом на 01.07.2001 року не має заборгованості із сплати податків та зборів. Також, у відповідності до Акта від 26.10.2012 року за № 1624/17-1/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової перевірки з питань дотримання податкового законодавства відповідачем за період з 01.01.2009 року по 18.10.2012 року (а.с. 48-49), зазначено, що за вказаний період, згідно даних наявних в ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС, відповідач підприємницьку діяльність не здійснювала, найманих працівників не залучала. Відповідач також наголосила на тому, що Наказ позивача 1 від 19.10.2012 року за № 366 про повернення коштів вона не отримувала, про їх розмір не знала і її право на добровільне повернення коштів було порушено.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2012 року відповідач звернулася до позивача 1 в пошуках роботи.

В поданій відповідачем заяві від 06.02.2012 року вона вказує, що не зареєстрована, як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років, не укладала договір цивільно-правового характеру (а.с. 8).

Таким чином, у відповідності до самостійно поданої заяви від 06.02.2012 року (а.с. 8) та на підставі Наказу від 06.02.2012 року за № НТ120206 відповідачу було надано статус безробітної та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 06.02.2012 року, що підтверджується наданим Витягом із наказів про прийняття рішення по особі від 08.11.2012 року (а.с. 6-7).

Згідно до заяви відповідача від 10.05.2012 року її було направлено на курси професійної підготовки за професією (спеціальністю) Бухгалтерський облік, діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, Інформаційні системи і технології в обліку 1С: Підприємництво, що підтверджується Договором районного, міськрайонного, міського, районного у місці центру зайнятості з громадянином щодо його професійного навчання за № 00003 від 10.05.2012 року (а.с. 11).

Однак, під час чергового відвідування відповідачем позивача 21.09.2012 року було виявлено, що вона з 30.06.2000 року включена до відомостей про фізичну особу - підприємця.

Згідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року за № 1533-III (далі - Закон України № 1533-III) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, у відповідності до Закону України № 1533-III, згідно до Порядку № 60/62, а також на підставі доручення Державного центру зайнятості від 06.08.2010 року № ДЦ - 18 - 51/45/0/6-10 було здійснено обмін інформацією між Тячівським районним центром зайнятості та Державним реєстратором.

Відповідно до п. 4 Порядку № 60/62 обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком № 60/62 взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 № 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 № 23-3, постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 № 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за № 1523/11803.

Пунктом 5 Порядку № 60/62 визначено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом:

- звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;

використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду;

- проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Відповідно до абз. 1 п. 3 ст. 36 Закону України № 1533-III сума виплаченого забезпечення відповідачу внаслідок умисного невиконання ним своїх обов'язків та зловживання ними підлягає стягненню з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В наслідок вище зазначеного та на підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 17.10.2012 року за № 66 позивачем було виявлено, що відповідач перебуваючи на обліку безробітних з 06.02.2012 одночасно була зареєстрована з 30.06.2000 року Тячівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, як фізична особа-підприємець. У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач перебуває в стані припинення підприємницької діяльності з 08.10.2012 року, а саме: з дати реєстрації рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності (а.с. 14-15).

Згідно до наданого Повідомлення було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.12.2012 року за № 3009011 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності відповідача на підставі рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності (а.с. 50). Однак, на час перебування відповідача на обліку безробітних нею не було припинено підприємницьку діяльність.

Разом з тим, у відповідності до Акта від 26.10.2012 року за № 1624/17-1/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової перевірки з питань дотримання податкового законодавства відповідачем за період з 01.01.2009 року по 18.10.2012 року, вказано, що за період перевірки відповідач згідно даних наявних в ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС відповідач підприємницьку діяльність не здійснювала, найманих працівників не залучала (а.с. 48-49).

Відповідно до Довідки ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС від 15.02.2013 року за № 994/17-02 згідно карток особових рахунків відповідачем було сплачено до бюджету єдиний податок за період з 11.07.2000 року по 31.12.2000 року в сумі 540,00 грн. та за період з 01.01.2001 року по 30.06.2001 року в сумі 473,12 грн. (а.с. 51).

Також, у відповідності до наданої в судовому засіданні відповідачем Довідки ДПІ у Тячівському районі Закарпатської області ДПС за №1044/19-00 від 18.02.2013 року у відповідача станом на 01.07.2001 року не було заборгованості із сплати податків та зборів (а.с. 52).

Згідно до абзацу 3 пункту 6 Порядку № 60/62, якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат стягуються з такої особи відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Судом встановлено, що позивачами не доведено отримання доходів відповідачем у період отримання нею допомоги по безробіттю.

У відповідності до п. 2 Порядку № 60/62 розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. За результатами звіряння або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що їх проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом і підписує його.

Відповідно до п. 6 Порядку № 60/62 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно до п. 7 Порядку № 60/62 рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Таким чином, 19.10.2012 року позивачем було прийнято Наказ за № 366 про повернення коштів незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги в період професійного навчання та виплати на проживання в гуртожитку відповідача в сумі 11731,24 грн. (а.с. 16).

Згідно до п. 8 Порядку № 60/62 у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Порядку № 60/62 рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

Позивач зазначає, що ним було надіслано відповідачеві 23.10.2012 року лист з проханням відвідати позивача для ознайомлення з Наказом про повернення коштів. Але, на підтвердження своїх слів, позивачем не було надано суду даного листа та жодного доказу про його надіслання відповідачеві.

Однак, отримання відповідачем Наказу про стягнення коштів є обов'язковою передумовою для стягнення коштів в судовому порядку.

Порядком № 60/62 передбачено надання можливості добровільного повернення коштів особою, яка незаконно отримала матеріальне забезпечення по безробіттю, а підставою для стягнення таких коштів є відповідний Наказ керівника, що згідно до п. 7 Порядку № 60/62 повинен бути протягом двох робочих днів, після його прийняття, надісланий особі рекомендованим листом про необхідність протягом 15 календарних днів з дня його отримання повернути незаконно виплачені кошти.

Це є необхідною умовою дотримання права відповідача на оскарження такого рішення центру зайнятості щодо повернення коштів.

Таким чином, відповідачеві не надавалась можливість добровільно повернути зазначені кошти, наявність відмови відповідача про їх повернення не встановлено.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову Тячівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Закарпатського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення суми в розмірі 11731,24 грн. - відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Шешеня О.М.

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 7 березня 2013 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 березня 2013 року.