Справа № 822/1634/15
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1634/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового О.Л.
при секретаріКозельській О.В.
за участі:представників сторін представника третьої особи на стороні відповідача КЕВ Міністерства оборони України
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державного господарського об'єднання Консорціум "Військово-будівельна індустрія" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому третя особа Міністерство оборони України , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ Міністерства оборони України у м. Хмельницькому про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Усною ухвалою суду від 15.06.2015 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ Міністерства оборони України у м. Хмельницькому.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ДПІ у м. Хмельницькому протиправно не вжито заходів для зняття з майна Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" податкової застави у зв'язку з відсутністю правових підстав для подальшого обтяження такого майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник КЕВ Міністерства оборони України у м. Хмельницькому позов підтримав та просив задоволити в повному обсязі.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з'явився. Подав до суду клопотання, відповідно до якого просить розглянути справу за його відстутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2009 року за позивачем рахувався податковий борг у сумі 98603,90 грн. 18.02.2009 року ДПІ у м. Хмельницькому було описано активи філії ДГО МОУ Консорціум "Військово-будівльна індустрія" - "Хмельницька автомобільна база № 82".

Актом опису активів, на які поширюється право податкової застави від 18.02.2009 року № 17 позивачем було описано у податкову заставу активи відповідача, а саме нежитлове напівпідвальне приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 222,8 кв. м.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.02.2009 року № 22641058 позивачем було зареєстровано податкову заставу на термін до 18.02.2014 року.

Станом на 29.04.2015 року вищевказане нерухому майно не виключене з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідачем було внесено зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно з якими податкову заставу нерухомого майна було продовжено на 5 років, до 18.02.2019 року.

15.05.2014 року нерухоме майно по АДРЕСА_1 реалізовано Хмельницькою обласною товарною біржею на публічних торгах фізичній особі. Рішення господарського суду Хмельницької області від 10.02.2015 року визнано недійсним результат аукціону від 15.05.2014 року, а саме: протокол № 6 проведення біржових торгів на Хмельницькій обласній товарній біржі, згідно якого було реалізовано ОСОБА_3 напівпідвальне приміщення, загальною площею 222,8 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1 та перебувало у податковій заставі ДПІ у м. Хмельницькому, з остаточною ціною у розмірі 97863,00 грн. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року рішення господарського суду Хмельницької області залишено без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Згідно пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Водночас, п.93.1 ст.93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

При цьому, згідно п.93.2 ст.93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

З огляду на вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що ПК України не встановлено обмеження строку для наклалення податкової застави, а також встановлено вичерпний перелік підстав для виключення майна з податкової застави.

Судом встановлено, що на час постановлення рішення у відповідача не погашена заборгованість перед Державним бюджетом України, а тому підстав для виключення вищевказаного майна з податкової застави немає.

Суд вважає не обгрунтованим посилання позивача на те, що податкова застава мала припинитись у зв'язку з реалізацією майна на біржових торгах, так як протокол № 6 проведення біржових торгів на обласній товарній біржі, згідно якого було реалізовано вищевказане майно визнаний недійсним у судовому порядку.

Ст.1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 13.11.2003 року N 1255-IV вказує, що цей закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до абз.3 ст.44 Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, суд вважає, що посилання позивача на вищезгаданий Закон є безпідставним так, як ним регулюються правовідносини щодо процедури функціонування Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а не прововідносини щодо права виникнення чи припинення податкової застави.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1, 3 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому вони є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи та вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 22 липня 2015 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий
"Згідно з оригіналом" Суддя О.Л. Польовий