Справа № 2а-1870/1441/12
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/1441/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Козир І.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області ОСОБА_4, Краснопільського районного відділу УМВС України в Сумській області про визнання наказу та висновки нечинними, поновлення на службі та стягнення середньомісячного грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту - 1-й відповідач, УМВС України в Сумській області), начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області ОСОБА_4 (далі 2-й відповідач), Краснопільського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту - 3-й відповідач, Краснопільський РВ), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а.с.18-20) ПРОСИТЬ:

- скасувати наказ УМВС України в Сумській області №170 о/с від 07.09.2011 року про звільнення його (капітана міліції ОСОБА_1В.) з посади начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області;

- визнати нечинним наказ Начальника УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 №979 від 29.07.2011р., яким затверджено висновок службового розслідування відносно ОСОБА_1, яке проводилось за фактом порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що його було звільнено з посади начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ за Наказом від 07.09.2011р. №170 о/с за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ «за вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу». 26.07.2011р. відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, однак, як зазначає позивач в позові, він себе винним не визнає та порушену відносно нього кримінальну справу вважає незаконною. Висновок про вчинення злочину, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України, про що зазначено в наказі №170 о/с від 07.09.2011р. та в наказі від 29.07.2011р. №979, позивач вважає передчасним, протизаконним та таким, що суперечить Конституції України. Позивач зазначає, що він не міг бути звільнений із займаної посади, оскільки факт скоєння ним вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу ОВС не підтверджений, оскільки він його не вчиняв, а також на даний час відсутній обвинувальний вирок за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, позивач просить суд врахувати, що про звільнення ОСОБА_1 з посади його офіційно ніхто не повідомляв, про своє звільнення він дізнався наприкінці січня 2012р. від ОСОБА_5 (також звинувачується у вчиненні зазначеного злочину) під час чергового розгляду кримінальної справи в сумському районному суді, з матеріалами та висновками службового розслідування, як стверджує позивач, його не ознайомлено, письмові пояснення не відбиралися. При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням наданих до суду уточнень.

Відповідач - УМВС України в Сумській області, проти позову заперечував у повному обсязі та подав письмове заперечення (а.с.21-25). В обґрунтування своєї позиції зазначив, відповідно до постанови прокуратури Сумської області від 26.07.2011р. відносно ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, було порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 368 КК України. Згідно даної постанови (а.с.53) було встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ, діючи за попередньою змовою з першим заступником начальника Краснопільського РВ України в сумській області ОСОБА_5 та дільничним інспектором міліції Краснопільського РВ ОСОБА_6, які є службовими особами, достовірно знаючи про відсутність підстав для притягнення гр. ОСОБА_7 до відповідальності, з метою отримання хабара, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, діючи умисно з корисливих мотивів предявили останньому вимогу щодо передачі 5000 грн. за не порушення стосовно нього кримінальної справи. Отже, в ході службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що зазначена подія стала можливою внаслідок особистої недисциплінованості ОСОБА_1, його низьких моральних якостей, недбалого ставлення до виконання своїх службових обовязків, ігнорування вимог антикорупційного законодавства України. Як свідчить з висновку службового розслідування за фактом порушення кримінальної справи відносно окремих працівників міліції Краснопільського РВ від 29.07.2011р. (а.с.48-52), саме за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який виразився у незаконному вимаганні та отриманні грошових коштів від цивільної особи, що призвело до порушення кримінальної справи, за самоусунення від контролю та незабезпечення організації роботи блоку кримінальної міліції Краснопільського РВ, ігнорування вимог керівництва МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності серед підлеглих, дотримання ними антикорупційного законодавства України, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням вимог Дисциплінарного статуту ОВС, Закону України «Про міліцію» та у відповідності до норм Конституції України.

Представник 1-го відповідача (УМВС України в Сумській області) та 3-го відповідача (Краснопільський РВ) в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає з вищезазначених підстав та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2-й відповідач (начальник Управління МВС України в Сумській області ОСОБА_4М.) в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просив суд розглядати справу за відсутності його представника.

Заслухавши представників сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 22.01.2001р. ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України, що вбачається з послужного списку (а.с.78-84) та з атестаційного листа (а.с.85).

20.03.2008р. позивачем була дана ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України (а.с.89, 90 на звороті).

15.01.202010р. згідно наказу за №5 о/с (а.с.80 на звороті) ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області та був ознайомлений зі своїми функціональними обовязковими (а.с.88). Крім того, позивач був ознайомлений з вимогами МВС України та УМВС України щодо дотримання працівниками міліції дисципліни та законності як на службі так і в позаслужбовий час.

29 липня 2011 р. наказом №979 Про надзвичайну подію у Краснопільському РВ та покарання винних (а.с.70-77), виданого начальником УМВС України в Сумській області полковником міліції ОСОБА_4, за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який виразився у незаконному вимаганні та отриманні грошових коштів від цивільної особи , що призвело до порушення кримінальної справи, капітана міліції ОСОБА_1, начальника сектору карного розшуку Краснопільського РВ, було звільнено з органів внутрішніх справ за ст.66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

06.09.2011р. було затверджено рішення атестаційної комісії та рішення по поданню про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Наказом №170 о/с від 07 вересня 2011р. (а.с.26) на підставі вищезазначеного наказу позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 66 (за вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. за №114 (далі Положення про проходження служби).

Позивач вважає звільнення безпідставним та передчасним. Однак, з такою позицією позивача суд не погоджується виходячи з наступного:

Підставою для винесення наказу №170 о/с від 07 вересня 2011р. (а.с.26) стало службове розслідування, результати якого зафіксовані у висновку службового розслідування від 29.07.2011 року по факту порушення кримінальної справи відносно окремих працівників міліції Краснопільського РВ, затвердженого начальником УМВС України в Сумській області 29.07.2011 р. (а.с.48-52).

Приводом для проведення службового розслідування стала постанова слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області від 26.07.2011 року про порушення щодо ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с.102).

Із вищевказаних наказів про звільнення (а.с.26, 70-77) та висновку службового розслідування (а.с.48-52), вбачається, що підставою звільнення позивача зі служби були встановлені факти на порушення функціональних обовязків, ОСОБА_7 працівника ОВС України, ігнорування ним вимог керівництва МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності серед підлеглих, зокрема, наказів МВС України від 16.03.2007р. № 81 Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу (35-38), від 26.03.2010 р. № 90 Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення(а.с.31-34), від 15.05.2001р. за №157 Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян (а.с.27-30), наслідком чого стало порушення кримінальної справи (а.с.40, 53).

При цьому слід зазначити, що статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року 565-XII особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про міліцію міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України Про міліцію порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Даною статтею також визначено, що Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною ОСОБА_6 України. На виконання чого, законом України від 22.02.2006р. №3460-IV було затвердженого Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут).

Положення про проходження служби в свою чергу визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

З наведених вище приписів правових норм вбачається, що основними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини зі звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є Конституція України, Закон України Про міліцію, Дисциплінарний статут, Положення про проходження служби.

При цьому, суд враховує те, що відносини, пов'язані із звільненням зі служби працівників органів внутрішніх справ, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо не заборонено у спеціальному законі.

Відповідно до пункту 23 Положення про проходження служби особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України.

Під дисциплінарним проступком розуміється - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 7 цього Статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_7 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Як свідчить з матеріалів справи, службовим розслідуванням встановлено, що 17.07.2011р. до чергової частини Краснопільського РВ надійшло повідомлення від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 про те, що цього ж дня близько 04.00 год. мешканець с. М.Рибиця громадянин ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження. Начальник Краснопільського РВ підполковник міліції ОСОБА_9 доручив ОСОБА_1 провести перевірку та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 97 КПК України.

У зв'язку з тим, що члени слідчо-оперативної групи займались перевіркою за фактом виявлення трупу громадянина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, попередню перевірку по зверненню ОСОБА_8 доручено ОСОБА_6

17.07.2011 ОСОБА_6 опитав ОСОБА_7 та інших очевидців конфлікту, і 18.07.2011 зібрані матеріали передав ОСОБА_1

19.07.2011 дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції - Краснопільського РВ старший лейтенант міліції ОСОБА_11 опитав заявника ОСОБА_8, який перебував у комунальному закладі "Сумська обласна клінічна лікарня", та прийняв від нього заяву про припинення перевірки за його попереднім повідомленням. Того ж дня ОСОБА_11 передав зазначені матеріали ОСОБА_1

19.07.2011р. ОСОБА_12 на підставі ст. 6 п. 2 КПК України виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яку погодив ОСОБА_1 та затвердив ОСОБА_9

Також, в ході службового розслідування, з пояснень ОСОБА_7, відповідачем було встановлено, що до ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_6, який вручив повістку з викликом до Краснопільського РВ для надання пояснень з приводу конфлікту, який стався з ОСОБА_8 При цьому, працівник міліції повідомив ОСОБА_7, що зможе вирішити питання про непритягнення його до відповідальності за грошову винагороду у сумі 4 тис. грн.

18.07.2011р., прибувши до Краснопільського РВ, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_1, які запропонували йому за винесення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи протягом доби передати їм гроші у сумі 5 (п?ять) тис.грн., в той час коли незалежно від цього 19.07.20111р. була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.63). Про факт вимагання у нього грошей ОСОБА_7 повідомив працівників УСБ України в Сумській області, після чого зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що зібрав необхідну суму грошей.

У зазначений ОСОБА_6 час, на зустріч до ОСОБА_7 прибув ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ разом з незнайомим чоловіком, як пізніше встановлено ОСОБА_5 Як вказує ОСОБА_7, після передачі грошей ОСОБА_1, свідком чого, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_7, був ОСОБА_5, ОСОБА_1 залишився на місці зустрічі, а ОСОБА_5 відвіз його до с. М.Рибиця.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 26.07.2011р. прокуратурою Сумської області порушено кримінальну справу №1800070 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями гр.ОСОБА_7, ОСОБА_12 (л-нт міліції о/у Краснопільського РВ), поясненнями ОСОБА_9 начальника Краснопільського РВ, поясненнями ОСОБА_6- дільничного інспектора міліції Краснопільського РВ (а.с.56-62) та іншими матеріалами справи.

З наведених вище досліджених матеріалів справи суд вбачає, що позивачем під час виконання службових обовязків було вчинено дії, які дискредитують звання працівника міліції. Дані вчинки проявилися у грубому порушенні законодавства України, що призвели до порушення відносно нього кримінальної справи, що підтверджується, зокрема, висновком службового розслідування від 29.07.2011 року, постановою про порушення кримінальної справи від 26.07.2011 року та поясненнями свідка ОСОБА_7

Таким чином, зібравши вказані вище матеріали, під час проведення службового розслідування, на переконання суду, у відповідачів було достатньо доказів, на підставі яких можна було скласти відповідний висновок, а тому твердження щодо передчасності прийнятих наказів судом не приймається до уваги. Приймаючи до уваги вказане, суд погоджується з висновками відповідача, що вищевказані дії позивача є такими, що суперечать нормативним актам, дотримуватись яких позивач був зобовязаний під час проходження служби, такі дії дискредитують звання працівника міліції та є несумісними із перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач необґрунтовано та передчасно звільнив його зі служби до вирішення кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки позивача звільнено не за вчинення діянь, які містять ознаки злочину, а за вчинення дій, виявлених в ході досудового слідства, які порушують вимоги чинного спеціального законодавства щодо проходження служби в ОВС України і дискредитують звання працівника міліції.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, одним з яких є звільнення з органів внутрішніх справ. Відповідно до ст.16 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. Службове розслідування проведено у визначений строк та належним чином, на переконання суду, відповідачами, правомірно було прийнято рішення про застосування крайнього заходу впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржуваний наказ виданий начальником УМВС України в Сумській області в межах наданих повноважень у передбачені ст. 16,18 Дисциплінарного статуту строки.

Доводи представників позивача щодо не ознайомлення ОСОБА_1 з результатами службового розслідування судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п.4.14 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2005р. за №81 (а.с.35-38), працівникам, які були відсутні на службі з поважних причин (в даному випадку позивач був взятий під варту за підозрою у вчиненні злочину), результати оголошуються одразу після їх прибуття до місця служби. Не ознайомлення позивача (який на той час перебував під вартою) з висновком службового розслідування у відповідності до п.15 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №552 від 06.12.1991р., на що вказує представник позивача, також, на переконання суду, не може вплинути на правомірність оскаржуваного наказу, оскільки, як вбачається з висновку службового розслідування (а.с.48-52), відповідачем під час службового розслідування приймались до уваги в тому числі і пояснення ОСОБА_1 (а.с.49), а звернувшись з позовом до суду позивач, фактично скористався своїм правом на захист порушених, на його думку, прав відповідачами.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до норм ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС керівник, який призначив службове розслідування, застосовуючи міру дисциплінарного стягнення, видає наказ, в якому в обовязковому порядку вказує мотиви застосування стягнення. Зміст наказу оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відому особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Як свідчить з матеріалів справи, відповідно до зазначеної статті Дисциплінарного статуту, позивач був ознайомлений з Наказом УМВС від 29.07.2011р. №979 про своє звільнення 01.09.2011р., про що свідчить його підпис на даному наказі (а.с.77).

Статтею 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з ОВС вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу. Ознайомлення працівника ОВС, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис, Дисциплінарним статутом не передбачено. Але , в даному випадку, твердження позивача про те, що з Наказом УМВС України в сумській області від 07.09.2011р. №170о/с , яким було виконано Наказ УМВС від 29.07.2011р. №979, також не приймається судом, оскільки таке твердження спростовується наданими відповідачами доказами. Так, з матеріалів справи вбачається, що в матеріалах кримінальної справи №11800070 за звинуваченням ОСОБА_13, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у вчиненні злочинів передбачених ст.368 КК України, міститься запит слідчого прокуратури ОСОБА_14 в якому він просить керівництво УМВС надіслати на адресу прокуратури Сумської області належним чином завірені копії наказів про звільнення вищезазначених працівників ОВС (а.с.42). Відповідно до даного запиту УМВС на адресу прокуратури було направлено витяги з наказів про звільнення з ОВС вищезазначених осіб (а.с.43). Крім цього, в матеріалах кримінальної справи знаходяться протоколи ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_1 з матеріалами кримінальної справи, відповідно 18 жовтня 2011 року та від 02 листопада 2011 року (а.с.46, 47).

За таких обставин, твердження позивача про те, що його не було повідомлено належним чином про звільнення з посади, вважається судом недоведеним.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі п. 66 Положення про проходження служби за вчинок, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є законним та обґрунтованим, відповідач звільнивши ОСОБА_1 згідно ст. 66 Положення про проходження служби, діяв у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту та статей 1-5 Закону України Про міліцію, отже, оскаржувані накази прийняті відповідачами з дотриманням вимог чинного законодавства, що регулюють порядок прийняття на службу, її проходження та звільнення зі служби, та відповідає ч.3 ст.2 КАС України, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області ОСОБА_4, Краснопільського районного відділу УМВС України в Сумській області про визнання наказу та висновки нечинними, поновлення на службі та стягнення середньомісячного грошового забезпечення відмолено в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений 23.03.2012 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець