Справа № 2а-4281/10/1870
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2010 р. Справа № 2а-4281/10/1870

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г., суддів - Соколова В.М., Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації, третя особа: Сумська міська клінічна лікарня №4, про зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1О.) звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації (далі по тексту відповідач, Управління охорони здоровя СОАД) провести повну та обєктивну перевірку факту дій Сумської міської клінічної лікарні №4 (далі по тексту третя особа, Сумська МКЛ №4) при скаргах на розлад (погіршення) його здоровя під дією промислової отрути аміаку при виконанні професійних обовязків варника рідкого скла в період квітня 1983 року на Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» (далі ВАТ «Центролит») та скласти відповідний документ. Свої вимоги мотивує тим, що він в лютому та березні 2010р. звернувся до відповідача зі скаргою на бездіяльність Сумської МКЛ №4 та безпосередньо - цехового лікаря ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4М.), коли йому всупереч наказу Мінздраву СРСР за №12 від 03.01.1978року «О состоянии и мерах по дальнейшему улучшению медицинской помощи трудящимся промышленности, строительства и транспорта» (далі Наказ №12 від 03.01.1978р.) не було надано відповідної належної допомоги, не направлено до лікаря профпатолога та не проведено ніяких досліджень щодо встановлення дійсної причини погіршення стану його здоровя, натомість ОСОБА_4, не будучи спеціалістом - профпатологом, під час прийому ОСОБА_1, на його скарги на погіршення стану здоровя, які він повязував з професійним отруєнням, встановила діагноз вегето-судинна дистонія, хоча вирішувати дане питання не відносилось до її компетенції. Листами від 05.03.2010р. та від 05.04.2010р. відповідачем було надано відповідь, в яких повідомлялось, що в діях ОСОБА_4 порушень норм діючого законодавства виявлено не було, а тому не вбачається доцільним призначати повторну перевірку дій Сумської МКЛ №4 та безпосередньо дій ОСОБА_4. Дану відповідь позивач вважає формальною, необєктивною та такою, що не відповідає дійсності.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, вважав дії Управління охорони здоровя СОАД такими, що узгоджуються з нормами чинного законодавства, оскільки позивач неодноразово звертався з подібними скаргами, на які були надані вичерпні відповіді. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, не було встановлено в діях Сумської МКЛ №4 та безпосередньо - цехового лікаря ОСОБА_4 порушень дій чинного законодавства, а тому відповідач не вбачав доцільним проведення додаткових перевірок Сумської МКЛ №4, про що і було надано повну та обєктивну відповідь, відповідно до вимог ОСОБА_1 України «Про звернення громадян» (а.с.35-36).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з вищезазначених підстав підтримали у повному обсязі. Додатково пояснили, що посилання відповідача на Закон України «Про звернення громадян» є безпідставним, питання відповідності дій цехового лікаря ОСОБА_4 нормам Наказу №12 від 03.01.1978р. не було предметом розгляду в судах, а тому Управління охорони здоровя СОАД повинно було провести повну та обєктивну перевірку дій Сумської МКЛ №4 на відповідність дій ОСОБА_4 приписам саме Наказу №12 від 03.01.1978р.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у запереченні (а.с.35-36). Доповнив, що в діях ОСОБА_4 судовими рішеннями не було встановлено порушень діючого законодавства, проведені дослідження Київського НДІ гігієни праці та профзахворювань не встановили звязок факту отруєння та наявну патологію з умовами праці, за повідомленням Харківського НДІ гігієни праці та профзахворювань наявності профзахворювання у позивача також не було встановлено, а тому вважав, що відповідач правомірно надав відповідь про недоцільність проведення додаткової перевірки Сумської МКЛ №4.

Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.56,71), пояснень щодо позовних вимог на адресу суду не надсилав.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 17.04.1978р.. ОСОБА_1 працював на ВАТ «Центролит» та 21.04.1983 р. звільнений з посади варника рідкого скла за ст. 40 п.3 КзПП УРСР «за систематичне невиконання виробничих завдань», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8). В квітні 1983р. при варінні рідкого скла з карбамідом (сечовиною) в склад якого входила отруйна хімічна речовина аміак, 13 та 14 квітня 1983 р. ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою в медпункт ВАТ «Центролит» та до Сумської МКЛ №4 зі скаргою на розлад здоровя, причиною чого позивач вважав дію аміаку. За результатами обстеження позивача ОСОБА_4 встановила діагноз ознаки вегето-судинної дистонії, астенічного синдрому. Не погоджуючись з діями цехового лікаря, позивач звертався до судів з вимогами про встановлення факту отруєння та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, а також визнання бездіяльності Сумської МКЛ №4 в особі лікаря ОСОБА_4, встановлення факту отруєння, однак, судовими рішеннями було відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 ОСОБА_3 обставини підтверджуються поясненнями сторін та рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.11.2006р. (а.с.45-47), копією ухвали Верховного Суду України від 29.10.2007р. (а.с.48-49), копією ухвали апеляційного суду Сумської області від 09.01.2007р. (а.с.50-51), копією виписки з амбулаторної картки (а.с.10).

На початку 2010р. позивачу стало відомо, що в 1983 році, коли він звернувся до відповідача за допомогою, діяв Наказ №12 від 03.01.1978р., згідно якого ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_4, відповідно до його норм не мала права встановлювати самостійно діагноз вегето-судинної дистонії, а повинна була направити його до лікаря профпатолога для проведення досліджень щодо встановлення дійсної причини погіршення стану його здоровя, що підтверджується поясненнями позивача. Саме тому в лютому та березні 2010р. він звернувся до Управління охорони здоровя СОАД зі скаргою на бездіяльність Сумської МКЛ №4, зокрема, лікаря ОСОБА_4, щодо проведення перевірки відповідності її дій нормам Наказу №12 від 03.01.1978р. (а.с.26-27,41-42).

Листами від 05.03.2010р. за №01/3-79 (а.с.12), та від 05.04.2010р. за №01/К-150 (а.с.13) Управлінням охорони здоровя СОАД було надано відповідь, в яких позивача повідомлялось, що всі його звернення розглянуті по суті та надані вичерпні відповіді, нових обставин в справі не зявилось. Відсутність професійного захворювання чи ознак професійного отруєння підтверджена результатами обстежень, проведеними в інститутах гігієни праці та профзахворювань м. Харкова та м. Києва, судовими рішеннями в діях ОСОБА_4 також не встановлено порушень діючого законодавства. А тому, у звязку з тим, що дії цехового лікаря за вказаний період були визнані правильними, Управління охорони здоровя СОАД не вбачало потреби у проведення перевірки Сумської МКЛ №4. Посилаючись на ст. 8 ОСОБА_1 України «Про звернення громадян» відповідач зазначив, що залишає за собою право повторні звернення з даного питання не розглядати.

Однак, позивач вважав дану відповідь формальною, не обєктивною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки дії цехового лікаря не перевірялись на відповідність нормам Наказу №12 від 03.01.1978р., відповідно до якого ОСОБА_4 повинна була направити його до лікаря профпатолога. Неправомірні дії Сумської МКЛ №4 вважає потягли за собою його багаторічні поневіряння по різних інстанціях та позбавили його можливості захистити свої права на охорону здоровя та безпечні умови праці (а.с.4-5). Однак, вказане твердження та посилання позивача на те, що бездіяльність ОСОБА_4 призвели до того, що під час обстежень, проведеними в інститутах гігієни праці та профзахворювань м. Харкова та м. Києва не був належним чином досліджений факт отруєння парами аміаку ОСОБА_1, суд вважає безпідставним та зазначає наступне.

Згідно п. 5 та п. 6 Додатку №3 до Наказу №12 від 03.01.1978р. «Положення про лікаря-дільничного терапевта цехової лікарської дільниці» «Основной задачей врача -участкового терапевта цехового врачебного участка является оказание рабочим и служащим участка квалифицированной терапевтической помощи, участие в проведении профилактических мероприятий по предупреждению и снижению заболеваемости с временной утратой трудоспособности, профессиональных болезней и инвалидности, улучшению их санитарно- гигиенических условий труда, оказание первой врачебной помощи при острых отравлениях и заболеваниях. В соответствии с основной задачей врач - участковый терапевт цехового врачебного участка осуществляет: а) раннее выявление заболеваний, своевременную диагностику и квалифицированное лечение больных, используя для этого соответствующие лабораторные, инструментальные и функционально-диагностические методы обследования, физиотерапию, лечебную физкультуру и др.; б) оказание медицинской помощи при внезапных заболеваниях и профессиональных отравлениях на производстве; д) экспертизу временной нетрудоспособности в соответствии с действующим законодательством; м) направление в санэпидстанцию экстренного извещения при выявлении инфекционного заболевания, пищевого или профессионального отравления или заболевания и сообщение о нем руководителю отделения или лечебно-профилактического учреждения».

Таким чином, як вбачається з даних приписів, цеховий лікар, повинен був вчинити дії, зазначені позивачем, саме у випадку виявлення професійного отруєння. Однак, як вбачається з висновків Київського НДІ гігієни праці та профзахворювань від 03.08.1989р. 17.08.1988р. 20.11.1985р., відповіді Харківського НДІ гігієни праці та профзахворювань від 01.04.1985р., наданої за результатами вивчення медичної документації ОСОБА_1, у позивача не було встановлено наявності профзахворювання (а.с.14, 83-88). Факту отруєння парами аміаку не було встановлено і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.1992р. (а.с.51). Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовими рішеннями в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якого встановлені ці обставини. Як вбачається з досліджених матеріалів справи (а.с.9,11,25,40,63,68, 45-51) позивач неодноразово звертався до різних інстанцій, в тому числі і до Управління охорони здоровя СОАД, однак, йому надавались відповіді, згідно яких за результатами службових перевірок в діях цехового лікаря не вбачалось ніяких порушень. При цьому в даній справі, позивач, обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що судами не перевірялась відповідність дій цехового лікаря саме нормам Наказу №12 від 03.01.1978р., однак, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що діям цехового лікаря ОСОБА_4 у повній мірі давалась правова оцінка судовим рішенням в цивільній справі №2-2244/06, що набрало законної сили (а.с.50-51), її дії були визнані такими, що узгоджуються з нормами чинного законодавства. Крім того, колегія суддів наголошує, що Наказ №12 від 03.01.1978р. був загальновідомим, до нього не був обмежений доступ, а тому обґрунтування ОСОБА_1 про незнання його вимог, суд не може розцінювати як належну підставу для перевірки дій Сумської МКЛ №4.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.29 п.4 Положення про управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 21.07.2010р. за №468 відповідач відповідно до покладених на нього завдань здійснює систематичний контроль за додержанням актів законодавства з питань охорони здоровя та санітарних правил керівниками закладів охорони здоровя незалежно від форм власності (а.с.77-82).

Врахувуючи встановлені обставини у справі, та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, наданих йому, зокрема ст. ст.19,40 Конституції України, вчинені дії відповідають вимогам ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Управлінням охорони здоровя СОАД була дана обґрунтована та належна відповідь на всі порушені у скарзі питання, а тому суд не вбачає підстав до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації, третя особа Сумська міська клінічна лікарня №4, про зобовязання відповідача провести повну та обєктивну перевірку факту дій Сумської міської клінічної лікарні №4 при скаргах на розлад (погіршення) здоровя ОСОБА_1, під дією промислової отрути - аміаку при виконанні професійних обовязків варника рідкого скла в період квітня 1983 року на Сумському чавуноливарному заводі "Центролит" та скласти відповідний документ відмовити за його безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Якщо постанову було проголошено за відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) І.Г. Шевченко

Судді (підпис) В.М. Соколов

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 27.09.2010року.