Справа № 2а-1870/1716/11
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2011-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2011 р. справа № 2a-1870/1716/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Бабаніної О.В.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом приватного виробничого підприємства "ВАЛЕО+" до державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне виробниче підприємство "ВАЛЕО+" звернулося до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі акту про результати планової перевірки від 15.02.2011р. ДПІ в м. Суми винесла податкові повідомлення-рішення від 09.03.2011р.: №/0/17313 яким позивачу донараховано податкових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 226797грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 56699грн., №/0/17255, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 171528грн., та №/0/17329, яким «Валео+»донараховано податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 3118грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 780грн. На думку позивача, вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки податковою інспекцією безпідставно вказано в акті перевірки, що товар, який поставлявся від фізичної особи підприємця ОСОБА_4, на загальну суму 28422грн., згідно договору № 17/1 від 30.09.2009р., призначався та використовувався для забезпечення (обслуговування) святкових заходів колективу ПВП «Валео+», а не для господарської діяльності, тому підприємство не мало права відносити до складу валових витрат суму сплачену на виконання вказаного договору. Відповідачем не взято до уваги всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують використання товарів, отриманих від ОСОБА_4, у господарській діяльності. Також відповідачем зазначається, що підприємством «Валео+»було оприбутковано в своєму бухгалтерському та податковому обліках товари, які фактично підприємством - постачальником (ПП «Компанія «Влада-С») не надавались та підтверджують безтоварність взаємовідносин між ПВП «Валео+»та ПП «Компанія «Влада-С». Відповідно до своїх припущень, перевіряючі роблять висновок про те, що ПВП «Валео+»до складу валових витрат необґрунтовано включило 857640,45грн.

Державна податкова інспекція в місті Суми, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було встановлене порушення позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість за рахунок безтоварних операцій, придбання кондитерських виробів та товарів господарчого призначення.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що державною податковою інспекцією в місті Суми з 22.11.2010р. по 08.02.2010р. проведено планову виїзну перевірку приватного виробничого підприємства «Валео+»з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009р. по 30.09.2010р., за результатами якої складено акт №589/2312/31548282/14 від 15.02.2011р.

На підставі акту перевірки ДПІ в м.Суми винесені податкові повідомлення-рішення від 09.03.2011р.: №/0/17313, яким позивачу донараховано податкових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 226797грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 56699грн., №/0/17255, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 171528грн., та №/0/17329, яким «Валео+»донараховано податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 3118грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 780грн.

Вказані рішення винесені відповідачем у зв»язку з виявленими в ході перевірки порушеннями підприємством «Валео+»вимог п.п.7.4.1 п.7.4., п.п.7.7.1., п.п.7.7.2, п.п.7.7.7. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого було занижено податок на додану вартість на загальну суму 3118грн. та зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 171528грн. за рахунок віднесення до складу валових витрат безтоварних операцій, а також вимог п.1.32 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 226297грн. за рахунок віднесення до складу валових витрат безтоварних операцій.

Як зазначено в акті перевірки, протягом другого та третього кварталів 2009р. одним з основних постачальників товарно-матеріальних цінностей, а саме: круги, труби, електроди та ін.) було ПП «Компанія «Влада-С», з яким позивачем укладено договір купівлі - продажу ТМЦ № 02109-3-В від 02.03.2009р. (т.1 а.с.29-30).

Згідно даного договору ПП «Компанія «Влада -С»зобов'язувалось передати у власність ПВП «Валео +»продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобоязується прийняти цей товар та виплатити за нього, визначену договором суму.

В порушення умов договору, розрахунки в готівковій чи в безготівковій формі не проводилися. У періоді, що перевірявся, ПП «Валео+»було проведено операції взаємозаліку (поставлялися хімречовини) за відвантажений товар з ПП «Компанія Влада-С»на суму 360782,51 грн. в т.ч. ПДВ. Операції взаємозаліку здійснювались за продукцію, яка ніби-то була поставлена ПВП «Валео+»до ПП «Компанія «Влада С» відповідно до договору №01-05/09 від 01.05.2009року. Станом на 30.09.2010р. кредиторська заборгованість по розрахунках з ПП «Компанія Влада-С»становить 668368,13 грн. з ПДВ.

Але в податкових та видаткових накладних як форма проведення розрахунків зазначено розрахунковий рахунок.

Згідно бази даних АС «Система співставлення даних податкової звітності з ПДВ податковим зобов'язанням та податковому кредиту в розрізі контрагентів»квартальні розрахунки комунального податку за 2010 рік, подані ПП «Компанія Влада-С»до ДПІ в Шевченківському районі м. Києва, містять інформацію про кількість працівників у ПП "Компанія Влада-С". Середньооблікова кількість становить - 2 особи. Стан підприємства ПП «Компанія Влада-С»значиться як «23»- місцезнаходження не встановлено.

Відсутність необхідних для реалізації продукції, складських приміщень та транспортних засобів унеможливлює реалізацію продукції та виконання робіт власними силами.

Документи, які підтверджували б транспортування ТМЦ від ПП «Компанія «Влада-С» до ПВП відсутні. Вони не були надані як під час перевірки так і суду.

Згідно листа директора ПВП «Валео+»№2010/12-09 від 09.12.2010р. такі документи відсутні, так як постачання здійснює продавець.

Також відсутні документи, підтверджуючі транспортування товару від ПВП «Валео+»на адресу ПП «Компанія «Влада-С».

Відповідно до умов договору № 02109-3-В від 02.03.2009року та договору № 01-05/09 від 01.05.2009року, оплата за товар між ПВП «Валео+»та ПП «Компанія «Влада-С»повинна проводитися у безготівковій грошовій формі.

Згідно п.п.9.4 п.9 Постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»21.01.2004р. №22, у договорах між підприємствами передбачаються періодичність звіряння взаємної заборгованості зі складанням відповідного акта, строки та платіжні інструменти, із застосуванням яких здійснюватимуться розрахунки.

Підпунктом 9.5 вказаної Постанови, після складання акта звіряння взаємної заборгованості в строку визначені законодавством України, та сторона, на користь якої склалося кредитове сальдо взаємозобов'язань, виписує розрахунковий документ (платіжне доручення, вимогу-доручення) або оформляє вексель.

Тобто, саме в договорі повинні бути передбачені умови розрахунку між сторонами шляхом взаємозаліку, а також проводитися звіряння взаємної заборгованості зі складанням відповідного акта та виписувати розрахункові документи.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно п.5.1 ст.5 вказаного Закону, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до вимог п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні».

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Тобто первинні документи по відображенню господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Згідно п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995р. первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Мінстатом України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Типові форми єдиної первинної транспортної документації, зокрема товарно-транспортну накладну, затверджено спільним наказом Мінтранспорту України, Мінстату України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29.12.1995 р. № 488/346.

Відповідно до п. 2 цього наказу ведення зазначених форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Наказом Мінтрансу України від 29.12.1995 р № 488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля», затверджені типові форми первинного обліку роботи вантажного автомобіля - це подорожній лист, товарно-транспортна накладна, талон замовника. Згідно п. 2 цього наказу застосування вказаних форм первинного обліку є обов'язковим всіма суб'єктами господарської діяльності, незалежно від форм власності.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997р. за № 363 зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за № 128/2568 визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх часників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та виконаної роботи.

Відповідно до спільного наказу п.11.5-11.10 Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року № 488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля»ТТН виписує замовник (вантажовідправник), ТТН виписується в кількості не менше чотирьох екземплярів, і кожен з цих екземплярів засвідчується підписом і при необхідності печаткою (штампом), вантажовідправника. Після прийняття вантажу всі екземпляри ТТН підписує водій (експедитор). Перший екземпляр ТТН (з підписом водія) залишається у вантажовідправника, другий передається водієм вантажоодержувачу, а третій і четвертий, засвідчені підписом, передаються перевізнику (транспортній організації чи фізичній особі-субєкту господарювання).

Отже, товарно-транспортна накладна відноситься до первинної транспортної документації, застосування якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновком ДПІ в м.Суми про безтоварність вказаних операцій, а первинні бухгалтерські та податкові документи, які були складені та підписані між даними підприємствами були виписані без наміру створити реальні правові наслідки в рамках господарської діяльності.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку, у звязку з придбанням або виготовленням товарів ( втому числі при їх імпорті), та послуг з ціллю їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 вказаного Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який посвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»сума податку, який підлягає сплаті до бюджету, визначається як різниця між загальною сумою податкових зобовязань, що виникли у звязку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

В порушення вказаних вимог, позивачем до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість, сплачені в ціні придбаного товару від ПП «Компанія Влада-С», який фактично не поставлявся.

Приймаючи до уваги здійснення ПВП «Валео+»діяльності, яка не є господарською, підприємство не має права на податковий кредит відповідно до положень п.п 1.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», який передбачає, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпункт 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначає дату виникнення права платника податку на податковий кредит, а саме: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У зв'язку з відсутністю будь-якої з подій, яка визначена п.п.7.5.1. п.7.5. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", по взаємовідносинам між ПВП «Валео+»та ПП «Компанія Влада-С», оскільки в ході перевірки не знайшли свого підтвердження факти поставки товарів даним підприємством, ПВП «Валео+»всупереч вимогам діючого законодавства формувало податковий кредит по удаваним операціям з даним суб'єктом господарської діяльності.

Таким чином, платник не має права віднести суми ПДВ зазначені в податкових накладних до складу податкового кредиту, оскільки не було здійснено господарських операцій.

Що стосується господарських взаємовідносин ПВП «Валео+»з приватним підприємцем ОСОБА_4, то суд зазначає наступне.

В ході перевірки встановлено, що згідно договору №17/1 від 30.09.2009р. продавець (ОСОБА_4М.) забезпечує продуктами харчування, виробами з борошна та кондитерськими виробами різні заходи на замовлення покупця (ПВП «Валео+»), а покупець сплачує замовлення.

Відповідно до додаткової угоди від 01.08.2009р. № 1 до договору № 17/1 від 30.09.2009р., ФОП ОСОБА_4 зобов"язується передавати у власність ПВП «Валео+»продукти харчування, вироби з борошна та кондитерські вироби, а ПВП «Валео+» зобов»язується їх прийняти та оплатити (т.1 а.с.27-28).

Податковою інспекцією в ході перевірки підтверджена реальність виконання вказаних угод.

Але податкова не бере до уваги додаткову угоду від 01.08.2009р. № 1, а також первинні бухгалтерські документи, оскільки вважає, що умовами основного договору передбачено постачання продуктів харчування позивачу для власних потреб, а не для господарської діяльності.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, так як в судовому засіданні встановлено, що товар, отриманий ПВП «Валео+» від приватного підприємця ОСОБА_4, використовувався позивачем у господарській діяльності.

Так, згідно укладених господарських договорів та бухгалтерської документації, весь товар, отриманий від приватного підприємця ОСОБА_4, в той же день, позивачем ПВП «Валео+»реалізовувався покупцям: ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7

Вказані обставини податковою інспекцією не оспорюються.

Посилання відповідача на те, що дата укладення додаткової угоди вказана «01.08.2009р.», а сам договір датований «30.09.2009р.», не є підставою для визнання протиправним віднесення позивачем до валових витрат, сум витрат по вказаних господарських операціях, так як вони реально виконувалися, правильно відображалися у бухгалтерському та податковому обліку.

Отже, суд вважає, що операції з придбання та продажу мучних та кондитерських виробів відносяться до господарської діяльності підприємства.

Тому позивачем, у відповідності до вимог п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5, п.п.5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», витрати пов'язані з придбанням продукції від ФОП ОСОБА_4 правомірно віднесено до складу валових витрат.

Згідно акту перевірки, по господарським операціям, за перевіряємий період, відповідно до договору №17/1 від 30 вересня 2009р. ПВП «Валео+»було придбано продукцію на загальну суму 28422грн. Відповідно, протиправно нараховане податковою інспекцією збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 7105,50 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1776,37грн.

Таким чином, необхідно визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №000332312/0/17313 від 09.03.2011року в частині донарахування податку на прибуток в сумі 7105,5грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1776,38грн., а всього 8881,88грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити, у зв»язку з їх не обґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного виробничого підприємства "ВАЛЕО+" до державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №000332312/0/17313 від 09.03.2011року в частині донарахування податку на прибуток в сумі 7105,5грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1776,38грн., а всього 8881,88грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.О. Бондар

Повний текст постанови виготовлений 30 травня 2011року.

З оригіналом згідно

Суддя С.О. Бондар