Справа № 644/6583/15-а
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/6583/15-а
Провадження № 2-а/644/122/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бугери О.В.

за участю секретаря Ілова А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 23.06.2015 року було подано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова відповідний позов. Позивач просив визнати дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо не включення матеріальної допомоги та доплати за вчене звання професора до заробітної плати, з якої нараховувалася пенсія незаконними; зобов'язати УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги та доплати за звання професора, відповідно до довідки від 17.03.2010 року за № 252 про складові заробітної плати з 18.03.2010 року з урахуванням фактично отриманих сум без обмеження, із збереженням 90% нарахування пенсії на момент 18.03.2010 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2008 року, що діяла на час призначення пенсії.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказував, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова та отримує пенсію за віком як державний службовець. Зазначив, що для нарахування пенсії ним до пенсійного фонду було надано довідку № 252 від 17.03.2010 року про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці, а саме за період з 01.03.2008 року по 28.02.2010 року, однак, при нарахуванні пенсії, відповідачем не були враховані доплата за звання професора та матеріальна допомога. 04.06.2015 року позивач звернувся письмово до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії за віком як державному службовцю з урахуванням усіх видів нарахувань за період часу з 01.03.2008 року по 28.02.2010 року. Однак рішенням комісії № 18 від 11.06.2015 року позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, у звязку з чим ОСОБА_3 змушений звернутися до суду.

В ході розгляду справи представником позивача, що діяв в межах повноважень за довіреністю було подано заяву про збільшення та зменшення позовних вимог. Остаточно позивач просив визнати рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова № 18 від 11.06.2015 року про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії незаконним та скасувати його; зобов'язати УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги та доплати за звання професора, відповідно до довідки від 17.03.2010 року за № 252 про складові заробітної плати з 23.12.2014 року з урахуванням фактично отриманих сум без обмеження, із збереженням 90% нарахування пенсії на момент 18.03.2010 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2008 року, що діяла на час призначення пенсії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви від 20.07.2015 року про зменшення позовних вимог підтримала повністю та просила їх задовольнити, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позові.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог заперечувала, надала письмові заперечення проти позову, які були долучені до справи. Представник відповідача в запереченнях проти позову та своїх поясненнях, посилалась на те, що Закон України «Про державну службу» та постанова КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 року не передбачають включення в розрахунок заробітної плати матеріальної допомоги та доплати за вчене звання професора. Крім того, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про державну службу». Тому з 01.06.2015 року пенсії на підставі ЗУ «Про державну службу» не призначаються та не перераховуються. Також, посилалася на порушення строку, встановленого для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та пенсійну справу ОСОБА_3 №199617/7, встановив наступне.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером, про що свідчить копія протоколу № 9515 від 16.04.2010 року про призначення йому пенсії. /а.с.25/.

Позивачу з 18.03.2010 року призначено пенсію відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

04.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з огляду на норми Закону України «Про державну службу» з урахуванням доплати за звання професора та матеріальної допомоги відповідно до довідки № 252 від 17.03.2010 року.

З довідки Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України від 17.03.2010 року за № 252 вбачається, що позивачу за період з 01.03.2008 року по 28.02.2010 року було нараховано та виплачено суму матеріальної допомоги у розмірі 6542,80 грн. та суму доплати за вчене звання професора у розмірі 26119,80 грн. /а.с.9/.

Рішенням комісії Управління пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова № 18 від 11.06.2015 року в проведенні перерахунку позивачу було відмовлено / копія витягу з рішення а.с.10/.

З дослідженої судом довідки та рішення вбачається, що при розрахунку пенсії відповідачем не враховано матеріальну допомогу та доплату за звання професора, які сплачувались позивачу у розрахунковий період і з яких сплачувались страхові внески.

У частині першій ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 цього ж Закону структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами.

Враховуючи наведене, при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату враховуються виплати, які згідно із статтею 2 Закону України "Про оплату праці" входять до структури заробітної плати та на які було нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-Х11 "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплата за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч.6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть встановлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 35 Закону України "Про державну службу" щорічна відпустка державним службовцям надається з виплатою допомоги на оздоровлення. Зазначена допомога має систематичний характер, оскільки виплачується щорічно і являється об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до Пенсійного фонду.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога та доплата за вчене звання професора входила до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. №268 встановлено, що керівникам надано право в межах установленого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги є фонд заробітної плати, то матеріальна допомога, яка виплачувалася до щорічної відпустки відповідно до ст. 35 Закону України «Про державну службу», і з якої нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є складовими частинами фонду заробітної плати, а тому є об'єктом для призначення та перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-Х11 "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці / виплат доходу / , на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу / прибутку / , сукупного оподатковуваного доходу / граничної сум заробітної плати / доходу / , з яких справляються страхову внески / збори / до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку / виплат, доходу / .

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-1V "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати / доходи /, що враховуються в заробітну плату / дохід / застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема, до такого доходу / заробітної плати / враховуються суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані / обчислені / та сплачені страхові внески, суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Перевагу мають спеціальні норми що визначають виплати / доходи / для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України №1058-1V та стаття 66 Закону №1788-Х11.

Згідно п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5 ( далі - Інструкція № 5 )до фонду заробітної плати відноситься: фонд основної заробітної плати; фонд додаткової заробітної плати; інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до п. п 2.3.3 п. 2.3 Інструкції № 5, до складу інших заохочувальних та компенсаційних виплат відноситься матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників ( на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п. 3.31 ).

Така матеріальна допомога здійснюється у розмірах, передбачених нормативно-правовими актами, або визначена у колективному договорі підприємства, що надається працівникам як за умови подання заяви, так і без неї ( на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом ) та належить до заробітної плати як інші заохочувальні та компенсаційні виплати, а отже, є базою для нарахування та утримання єдиного внеску.

Відповідно до п.п. 2.2 та 2.2.1 Інструкції № 5, до фонду додаткової заробітної плати відносяться надбавки та доплати до тарифних ставок (окладів, посадових окладів) у розмірах, передбачених чинним законодавством, в тому числі і доплата за науковий ступінь.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» до складу заробітної плати державного службовця, з розміру якої обчислюється чи перераховується пенсія, підлягають включенню всі суми виплат, в тому числі матеріальна допомога та доплата за вчене звання професора, з яких були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Суд вважає, що позивачу ОСОБА_3 за вищевикладених обставин відповідачем неправомірно не включено в розрахунок суму матеріальної допомоги та доплати за вчене звання професора, на які було нараховано, утримано та перераховано внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28 травня 2013 року, яка в силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для суду при вирішенні справи.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про державну службу», виходячи з наступного.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Таким чином, оскільки зміни до ст. 37 Закону України "Про державну службу" внесені вже після призначення пенсії позивачу, то застосування їх в новій редакції до нарахування пенсії є неприпустиме, оскільки буде допущено звуження змісту та обсягу його конституційних прав.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В ході розгляду справи з оглянутих матеріалів пенсійної справи №199617/7 було встановлено, що позивач ОСОБА_3 звернувся із заявою про перерахунок пенсії ще 21.04.2010 року /а.с.32/. В проведенні перерахунку йому було відмовлено відповідно листом від 05.05.2010 року /а.с.33/. Таким чином, враховуючи положення статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з 18.03.2010 року.

Тобто, відповідачем 05.05.2010 року було порушено право позивача на перерахунок. Позивач 20.07.2015 року зменшив свої позовні вимоги та просив зобовязати відповідача провести перерахунок з 23.12.2014 року, до суду звернувся із позовом 23.06.2015 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги з урахуванням шестимісячного строку встановленого для звернення до адміністративного суду, а саме з 23 грудня 2014 року, тобто відповідно до заяви від 20.07.2015 року про зменшення позовних вимог.

Частиною 2 ст.11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідного до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне для повного захисту прав, свобод та інтересів сторони позивача вийти за межі позовних вимог та визнати дії відповідача щодо не включення матеріальної допомоги та доплати за вчене звання професора до заробітної плати, з якої нараховувалася пенсія, визнати рішення відповідача від 11.06.2015 року, протиправними, а також зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії, тобто задовольнити вимоги позивача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог частково.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 4, 6, 7, 11, 12, 14, 17-19, 99, 103, 158, 159, 160, 162 КАС України, Законом України "Про державну службу", Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог задовольнити частково.

Визнати дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо не включення матеріальної допомоги та доплати за вчене звання професора до заробітної плати, з якої нараховувалася пенсія протиправними.

Визнати рішення УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова № 18 від 11.06.2015 року про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії протиправним.

Зобов'язати УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги та доплати за звання професора, відповідно до довідки від 17.03.2010 року за № 252 про складові заробітної плати з урахуванням фактично отриманих сум без обмеження, із збереженням 90% нарахування пенсії на момент 18.03.2010 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2008 року, що діяла на час призначення пенсії з 23 грудня 2014 року.

В судовому засіданні 24.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Мотивувальна частина постанови виготовлена 27.07.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: суддя О.В. Бугера