Справа № 25228/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2011 р. справа № 2а-409/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Лукманової О.М. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмовго провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-409/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2009 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 стосовно визнання неправомірною бездіяльності відповідача, та у стягненні територіального органу УПСЗН на її користь заборгованості по виплаті державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з квітня 2008 року по березень 2009 року у розмірі 5016,00 грн., з зобов'язанням відповідача виплачувати їй щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не меншому прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років

На зазначену постанову суду першої інстанції апеляційну скаргу подано позивачкою у справі, яка посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення її вимог у повному обсязі

Перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка перебуває в оплачуванй відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та поставлена на облік в Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області у звязку з народженням 26.11.2007 року дитини. Щомісячну допомогу по догляду за дитиною в сумі 130 гривень позвачка отримує з квітня 2008 року.

При прийнятті рішення, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів та вимог статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівню різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупних доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень, суд дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивачки, оскільки положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до редакції статті15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і визначено про виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року не визнавалися неконституційними та чиними до наступного часу.

Правова оцінка, яку суд дав обставинам справи, не суперечить вимогам процесуального і матеріального права, а доводи апеляційної скарги щодо їх неправильного застосування є необґрунтованими.

Так, за Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Перерахування коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку безпосередньо на рахунки населення здійснюють територіальні управління праці та соціального захисту населення з реєстраційних рахунків за кодом тимчасової функціональної класифікації видатків 090303 «Допомога на догляд за дитиною віком до 3 років».

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, тому у 2008 році нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»зі змінами та доповненнями внесеними законами про державний бюджет 2008 р з врахуванням рішення Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року

Відносно вимог позивачки щодо нарахування та виплати їй недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік та у подальшому в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років, то такі вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин був чинним Порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень. Аналогічні положення містяться в п.3 розділу VІІІ Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», які чинними до наступного часу, також як і є чинними, та не були визнані неконституційними положення статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»

Таким чином, здійснивши у 2009 році, виплату позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у порядку та розмірі, встановленому п.3 розділу VІІІ Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, які узгоджуються зі статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»- відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений діючим законодавством України.

За таких обставин, вимоги позивачки про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задоволенню не підлягають.

Наведені позивачкою в апеляцій ній скарзі доводи про те, що відповідачем 10.11.2008 року винесено рішення згідно якого впродовж 2008 та 2009 року їй виплачується допомога у розмірі 144,10 грн., колегія суддів не вважає підставою для скасування судового рішення та задоволення її вимог з двох підстав: по-перше, належних доказів на підтвердження такої інформації, позивачка до суду першої та апеляційної інстанції не надала, а у її позовній заяві (а.с.2-4, 13-15), зверненні до УПСЗН (а.с.6) вказуться на порушення прав у звязку з отриманням 130 грн. допомоги по догляду за дитиною, і про таку ж суму допомоги по догляду за дитиною йдеться у довідці відповідача про виплати за період з квітня 2008 року по березень 2009 року (а.с.23); по-друге: здійснення відповідачем перерахунку допомоги по догляду за дитиною за попередній період у звязку з внесенням змін на законодавчому рівні, - не може слугувати безспірним доказом порушення права позивачки на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу.

єдиною підставою у даному випадку вважати права позивачки порушеними, було б нарахування та виплата відповідачем допомоги по догляду за дитиною у розмірі меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб це впродовж 2008 року, та у розмірі меншому ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб це впродовж 2009 року, але при умові надання позивачкою до УПСЗН у визначений законом строку та порядку документів на підтвердження середньомісячного сукупного доходу її сім'ї. Проте, позивачка не вказує на надання нею визначених законом документів та представляє цьому відповідних доказів до суду

Посилання позивачки на положення ч.2 ст.71 КАСУ як на підставу для скасування судового рішення - є не доречними у даному випадку та свідчить про помилковість розуміння позивачкою своїх прав і обовязків в адміністративному процесі, оскільки закон наділяючи особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом, перш за все покладає на позивача обовязок довести факт порушення його прав, та доказати обставин, на яких грунтуються вимоги (ст.49, ст.51, ч.1 ст.71).

Однак, позивачкою не було доведено належними доказами, що відповідач своїми діями порушив її права, не встановлено факту такого порушення і за результатами розгляду справи, тому відповідно у суду першої інстанції, також як і у суду апеляційної інстанції - немає правових підстав для задоволення

позову

За вищенаведених обставин, cудове рішення першої інстанції колегія суддів визнає законним і обґрунтованим, й не вбачає підстав для його скасування чи зміни за наведених в апеляційній скарзі обставин.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров