Справа № 35003/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2011 р. справа № 2а-688/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області та ОСОБА_1

на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2010 року, прийняту у порядку скороченого провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни», -

в с т а н о в и л а:

11 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати його дії щодо не донарахування та невиплати їй соціальної допомоги, згідно Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни»Управлінням Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області неправомірними, протиправними та незаконними і такими, що привели до порушення її права на отримання соціальної допомоги з 2006 року по теперішній час; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплати їй підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року та з січень-вересень 2010 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, величина якої визначається у встановленому законом розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням здійснених виплат (а.с.3-7). Заяви про поновлення строку звернення до суду позивач не надавала.

Відповідач проти позову заперечував. При цьому відповідач просив суд, при винесенні рішення по даній справі, застосувати положення ст.ст.99,100 КАС України.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2010 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 11 квітня по вересень 2010 року, включно, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 11 квітня по вересень 2010 року, включно, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплат, які було здійснено у цей період, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2010 року, оскільки вона ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в їх задоволенні. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється.

ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2010 року, в якій просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, оскільки вона ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд. Посилалася на те, що судом першої інстанції не зясовані всі обставини, що мають значення для справи. Також зазначила, що статтею 99 КАС України встановлено тільки термін звернення до суду, а не термін стягнення недоплаченої пенсії.

Заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач до суду не надавав.

Заперечень на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області позивачка до суду не направляла.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за 2006 рік, суд першої інстанції вірно виходив з того, що дію статті 6 цього Закону було зупинено на 2006 рік відповідно п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року № 3235-IV.

Проте, Законом України від 22 березня 2006 року №3367-IV «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік»було внесено зміни та виключено п.17 ст.77 зазначеного закону.

Ці зміни набули законної сили через 10 днів після опублікування 22 березня, тобто 2 квітня 2006 року було відновлено дію ст. 6 в редакції від 1 січня 2006 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений ОСОБА_2 Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

ОСОБА_2 Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії «дітям війни».

На підставі викладеного колегія судів приходить до висновку про те, що вимоги позивачки щодо донарахування та виплати підвищення до пенсії у 2006 році задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі.

Тому посилання позивачки на неправомірну відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині колегія суддів вважає необгрунтованими.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплат за 2007 рік.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані неконституційними.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки у 2007 році, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило, що свідчить про протиправність дій відповідача та виникнення у позивача права на отримання підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, саме з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Щодо вимог позивачки за 2008 та 2009 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Отже, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як дитині війни здійснено не було.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008р. встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлений шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, відповідно до ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову ОСОБА_1 в задоволенні іншої частини її позовних вимог у звязку з пропуском строку звернення до суду. Більш того, позивачка навіть не зверталася до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку звернення до суду для захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів.

Тому, враховуючи дату звернення позивачки до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме 11 жовтня 2010 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачці саме з 11 квітня 2010 року.

Адже, відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»N 2154-VI від 27.04.2010 встановлено, що у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1 жовтня - 861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідач у 2010 році не нараховував та не виплачував позивачці підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірах, що передбачені ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а тому дії відповідача за вказаний період також були протиправними.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення пенсії, яке передбачено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік, а не розмір, що установлений постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", на яку міститься посилання в апеляційній скарзі.

Отже, посилання Управління на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим