Справа № 808/906/15
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/906/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 року

справа № 808/906/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 19.03.2015р. у справі №808/906/15

за позовом:

Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до:

про:

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

12.02.2015р. Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі – ПАТ «ЗФЗ») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі – СДПІ з обслуговування ВП у м. Запоріжжі ) про скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 5-10/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/906/15 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1 /.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. у справі №808/906/15 в задоволенні адміністративного позову ПАТ «ЗФЗ» до СДПІ по роботі з ВП у м. Запоріжжі про скасування податкового повідомлення-рішення – відмовлено. (суддя Нечипуренко О.М. ) / а.с. 111-113/.

Відповідач , у письмових запереченнях на апеляційну скаргу / а.с. 131-133/ , заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з’ясовано усі обставини, які мали значення для вирішення справи, постановлено рішення у справі без порушень норм чинного законодавства України, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 19.03.2015р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні:

- представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 19.03.2015р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги;

- представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях відповідача на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 19.03.2015р. у даній справі залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПАТ «ЗФЗ» , ідентифікаційний код 00186542, зареєстровано як юридична особа 18.04.2011р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради та як платник податків, у тому числі ПДВ, підприємство перебуває на обліку в СДПІ по роботі з ВП у м. Запоріжжі / а.с. 11-25/.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем у період з 10.12.2014р. по 22.12.2014р. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «ЗФЗ» з питань дотримання вимог валютного законодавства по контрактах №643/00186542/11-13.08 від 29.07.2013р. з ТОВ «Промтрейд», Росія, №14.16 від 11.06.2014р. з компанією «STAMAG SP/Z/O/O», Польща, за період з 29.07.2013р. по 09.12.2014 р. , за результатами якої було складено акт №414/28-04-47/00186542 від 23.12.2014р. (далі - акт перевірки №414).

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту / а.с. 49-58/ вбачається, що податковим органом за результатами перевірки було зроблено висновок про порушення позивачем валютного законодавства – ст. 1 Закону України від 23.09.1994р. «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання законодавчо встановленого 90 денного строку розрахунків за експортною операцією по контракту №14.16 від 11.06.2014р. з компанією «STAMAG SP/Z/O/O», Польща.

ПАТ «ЗФЗ», не погодившись з висновками акту перевірки, звернувся із письмовими запереченнями на висновки вказаного акту /а.с. 45-48/ за результатами розгляду їх відповідачем було призначено проведення додаткової документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ЗФЗ» з питання, що стало предметом оскарження (нарахування пені за порушення строків розрахунків, передбачених ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті») по контракту № 14.16 від 11.06.2014р. з компанією «STAMAG SP/Z/O/O», Польща, яку проведено у період з 06.01.2015р. по 15.01.2015р. і за результатами перевірки відповідачем складено акт №6/28-04-47/00186542 від 16.01.2015р. (далі – акт перевірки №6/.

У судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 11.06.2014р. між ПАТ "ЗФЗ" (продавець) та компанією-нерезидентом «STAMAG SP/Z/O/O» (Польща), було укладено контракт № 14.16 на поставку феросплавної продукції виробництва ПАТ "ЗФЗ" /а.с. 72-75/, відповідно до умов якого продавець - ПАТ «ЗФЗ», взяв на себе зобов'язання здійснити поставку феросплавної продукції морським транспортом на умовах поставки FОВ 0 порти України, а покупець – нерезидент, у свою чергу взяв на себе зобов’язання прийняти та оплати вказану продукцію на протязі 90 днів з дати оформлення ПАТ «ЗФЗ» експортної ВМД на товар.

На виконання своїх зобов’язань за вищезазначеним зовнішньоекономічним контрактом позивач відвантажив на адресу компанії-нерезидента «STAMAG SP/Z/O/O» феросилікомарганець МнС17РБ, зокрема за вантажно-митними деклараціями (ВМД): -№012023 від 11.07.2014р. - на суму 3 267 000 доларів США / а.с. 68/; - №012836 від 23.07.2014р. - на суму 3 236 700 доларів США / а.с. 44/, при цьому необхідно зазначити, що відмітки митного органу відправлення на вищезазначених ВМД є 11.07.2014р. та 23.07.2014р. (відповідно), і саме ці дати є і датами поставки товару за ВМД №012023 від 11.07.2014р . та №012836 від 23.07.2014р., що свідчить про те, що 90 денний строк оплати продукції, який визначений умовами контракту № 14.16 від 11.06.2014р., повинен обраховуватись від зазначених у ВМД №012023 від 11.07.2014р . та №012836 від 23.07.2014р. дат відвантаження продукції і цей граничний термін надходження валютної виручки за ВМД №012023 від 11.07.2014р. настав 09.10.2014р., за ВМД №012836 від 23.07.2014р. настав 21.10.2014р.

Але з наданих суду належних письмових доказів вбачається, що оплата товару, який був поставлений за ВМД №012023 від 11.07.2014р. та №012836 від 23.07.2014р., відбулася 23.10.2014р. та 27.10.2014р. відповідно / а.с. 62-67/..

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, з урахуванням строків їх виникнення, врегульовано положеннями Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі – Закон).

Строк завершення імпортних операцій резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, визначено статтею 2 Закону , при цьому порядок здійснення уповноваженими банками контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством строків розрахунків за експортними та імпортними операціями визначено Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999р. № 136 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 28.05.1999р. за № 338/3631 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції здійсненням поставки є оформлення МД (у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або виконання нерезидентом усіх зобов'язань щодо поставки, покладених на нього за договором (в інших випадках).

Статтею 4 Закону передбачено, що порушення резидентами строків, передбачених статтею 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотки від суми вартості недопоставленого товару в іноземній валюті, перерахованої в грошову одиницю України за валютним курсом НБУ на день виникнення заборгованості, загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Для встановлення дати імпорту з метою практичного застосування статті 2 Закону слід керуватися нормами валютного, митного законодавства та законодавчими актами, якими регулюється зовнішньоекономічна діяльність, оскільки нормами цього Закону не передбачено конкретної дати надходження товарів по імпорту, яка застосовується для відрахування 180-денного та 90-денного строку розрахунків, затвердженого постановами Правління Національного Банку України №475 від 16.11. 2012 р., №163 від 14.05.2013р., №453 від 14.11.2013 р. та №270 від 12.05.2014р.

Постановою Національного банку України №270 від 12.05.2014р. «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», яка діяла у період з 20.05.2014р. по 20.08.2014р.- тобто у період оформлення ВМД №012023 від 11.07.2014р. та №012836 від 23.07.2014р., встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені статтями 1 та 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», мають здійснюватися у строк, який не перевищує 90 календарних днів.

Постанова Національного Банку України №515 від 20.08.2014 р. «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», яка набрала чинності з 21.08.2014р. та діяла до 21.11.2014р. – тобто у період з моменту оформлення ВМД №012023 від 11.07.2014р. та №012836 від 23.07.2014р. по період здійснення оплати нерезидентом за отриманий за контрактом №14.16 від 11.06.2014р. товар, встановлювала, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені статтями 1 та 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», мають здійснюватися у строк, який не перевищує 90 календарних днів.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, з урахуванням строків дії законів в часі, дає можливість зробити висновок про те, що у спірний період законодавством був встановлений 90 денний строк здійснення розрахунків в іноземній валюті, що свідчить про те, що з урахуванням фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, податковим органом, відповідачем у справі, було зроблено правомірний висновок стосовно того, що валютна виручка у загальному розмірі 6503700 дол. США за експортною операцією по контракту №14.16 від 11.06.2014р. з компанією «STAMAG SP/Z/O/O» (Польща) надійшла на розрахунковий рахунок позивача з порушенням законодавчо встановленого 90-денного строку на здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Щодо посилань позивача під час розгляду даної справи на ст. 4 Закону у зв’язку з його зверненням до Міжнародною комерційного арбітражного суду при торгівельно-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) з позовом про стягнення з компанії «STAMAG SP/Z/O/O» Польща на 3267000 доларів США заборгованості за поставлений феросілікомарганець МрС17РБ по контракту №14.1 6 від 11.06.2014р, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 4 Закону передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Судом, під час розгляду даної справи встановлено, що ПАТ «ЗФЗ» подана позовна заява (вх. 3776 від 13.10.2014р) до МКАС при ТПП України про стягнення з компанії «STAMAG SP/Z/O/O» Польща на 3267000 доларів США заборгованості за поставлений феросілікомарганець МрС17РБ по контракту №14.1 6 від 11.06.2014р, постановою МКАС при МІН України справа прийнята судом до розгляду 13.10.2014 за №454т/2014р.

Під час розгляду даної справи встановлено, що податковий орган, відповідач у справі, на момент закінчення перевірки не отримував будь-яких документів щодо припинення МКАС при ТПП України провадження по справі №454п/2014.

Отже з урахуванням вищезазначених обставин, пеня на суму 3267000 доларів США за ВМД №012023 від 11.07.2014р., оплата за якою надійшла на розрахунковий рахунок ПАТ «ЗФЗ» з порушенням законодавчо встановленого 90-денного строку розрахунків за експортною операцією по контракту №14.16 від 11.06.2014р. з компанією «STAMAG SP/Z/O/O» (Польща), правомірно нарахована відповідачем за період з 10.10.2014р. по 12.10.2014р. включно, у розмірі 1161099,81 грн.

При цьому необхідно зазначити, що постановою МКАС при ТПП України від 14.06.2015р. справа АС №454п/2014 припинена / а.с. 148-149/.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення постанову суду першої інстанції від 19.03.2015р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. у справі №808/906/15 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено – 27.07.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко