Справа № 819/1971/15
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1971/15

24 липня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі: головуючого судді Осташа А. В. при секретарі судового засідання Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2;

третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та заборони вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 через свого представника звернулася до суду з адміністративним позовом до другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі другий відділ ДВС Тернопільського МУЮ, відповідач), третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 та на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправними дій державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління ОСОБА_6, що полягають у вчинені дій по демонтуванню сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташовані на належній ОСОБА_4 земельній ділянці по вул. Енергетична. 27 в м. Тернополі площею 274.14 кв.м. та на земельній ділянці вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі площею 0,03 га, яка надана в користування ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2014 року укладеного між Тернопільською міською радою та ОСОБА_4 та забороні Другому відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції вчиняти дії щодо демонтування та надання вказівок третім особам щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташовані на належній ОСОБА_4 земельній ділянці по вул. Енергетична. 27 в м. Тернополі площею 274.14 кв.м. та на земельній ділянці вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі площею 0,03 га, яка надана в користування ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2014 року укладеного між Тернопільською міською радою та ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконанні у другому відділі ДВС Тернопільського МУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 44914190, відкрите на виконання виконавчого листа (дубліката), виданого 15.10.2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про зобовязання ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м, та демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_3 і землі загального користування.

В адміністративному позові зазначено, що Державним виконавцем другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ у процесі виконання виконавчого листа №2-9/2002 вчиняються дії, які порушують права позивача як особи, яка не є стороною у виконавчому провадженні. Такі незаконні дії на думку позивача та її представника виразились в тому, що 1 липня 2015 року державний виконавець на наданій позивачу в оренду земельній ділянці почав давати вказівки невідомим особам демонтувати зведений у 2014 році ОСОБА_4 паркан та сарай. Який є її власністю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на положення Цивільного кодексу України щодо захисту права приватної власності, вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 січня 2015 року в задоволені подання державного виконавця про заміну сторони у вищезазначеному виконавчому провадженні з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 було відмовлено. Крім того, представник позивача, звернув увагу суду на те, що вищезазначеним судовим рішенням яке у відповідності до вимог ЦПК України, набрало законної сили, встановлено те, що у ОСОБА_4 не виникло зобовязань щодо знесення самочинно збудованого ОСОБА_5 гаража та металевої огорожі, а також те, що самочинно збудований ОСОБА_5 гараж, частина якого підлягала знесенню, за договором дарування перейшов у власність ОСОБА_4 і згідно правовстановлюючих документів числиться сараєм під літерою «Б», тобто є узаконеною спорудою.

Третя особа без зявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 в судові засідання не зявлявся, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, а тому суд, відповідно до вимог ст..128 КАС України здійснив розгляд справи без участі ОСОБА_5

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 30.09.2014 року до другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ надійшла заява ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження разом з дублікатом виконавчого листа № 2-9/2002, виданим 15.10.2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про зобовязання ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м, та демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_3 і землі загального користування, та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання. 30.09.2014 року відкрито виконавче провадження, надано боржнику строк для добровільного виконання, про що сторонам направлена відповідна постанова.

В подальшому державним виконавцем у звязку з ненаданням боржником, у строк встановлений для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення розпочато його примусове виконання. Зокрема, 24 червня 2015 року державним виконавцем вимогою на 1 липня 2015 року призначено примусове виконання рішення суду, виходом державного виконавця за адресою вул. Енергетична, 27 встановлено, що рішення суду не виконано. ОСОБА_4 пояснила, що рішення сесії Тернопільської міської ради про надання їй земельної ділянки в оренду скасовано проте сам договір оренди не скасований, тому станом на день виконання рішення суду є дійсним, про що державним виконавцем складено відповідний акт і будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду не вживалось.

З врахуванням викладеного, представник другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ зазначила, що державним виконавцем будь-які дії щодо демонтування сараю під літерою «Б» розміром 9,26*3,86 м та металевого паркану державним виконавцем не вчинялись, а тому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 заперечила проти позовних вимог та просила в позові відмовити. Пояснила, що рішення Тернопільського міськрайонного суду має бути виконано, а оскільки воно добровільно боржником не виконано то державний виконавець повинен вжити всіх заходів для його примусового виконання.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, а також третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського МУЮ знаходиться виконавче провадження № 44914190 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-9/2002 виданого Тернопільським міськрайонним судом від 15.10.2013 року про зобов'язання ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_3 і землі загального користування.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час вищезазначене рішення суду не виконано.

Згідно договору дарування від 8 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу (реєстровий номер 1911), ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 (Позивачці) 1/2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22703184 від 13 травня 2009 року реєстраційний номер 27202878 власником 1/2 домоволодіння, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у м. Тернопіль по вул. Енергетична, буд. 27 є ОСОБА_4 (підстава - договір дарування від 8 травня 2009 року) (а.с.6).

Рішенням Тернопільської міської ради від 29 листопада 2013 року земельну ділянку по вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі площею 0,03 га надано в користування ОСОБА_4 та 27 січня 2014 року з нею укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі яку надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Договір оренди зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(а.с.16)

Як видно з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2014 року боржником за вищезазначеним виконавчим листом є ОСОБА_5. (а.с.17)

10 червня 2009 року шлюб між позивачкою (ОСОБА_4В.), та ОСОБА_5 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №033080 від 10.06.2009 року.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, в ході здійснення виконавчих дій державним виконавцям було відомо про те, що спірне майно належить на праві приватної власності ОСОБА_4, підтвердженням чого є звернення державного виконавця до Тернопільського міськрайонного суду (який видав виконавчий лист) із поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 січня 2015 року в задоволені подання було відмовлено. Крім того, вищезазначеним судовим рішенням яке у відповідності до вимог ЦПК України, набрало законної сили, встановлено те, що у ОСОБА_4 не виникло зобовязань щодо знесення самочинно збудованого ОСОБА_5 гаража та металевої огорожі, а також те, що . самочинно збудований ОСОБА_5 гараж, частина якого підлягала знесенню, за договором дарування перейшов у власність ОСОБА_4 і згідно правовстановлюючих документів числиться сараєм під літерою «Б», тобто є узаконеною спорудою.

З врахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України не підлягають додатковому доказуванню.

Третя особа без зявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 повідомила, що відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 липня 2015 року було скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 січня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Проте, копії такої ухвали суду надати не змогла. Судом встановлено, що станом на 24 липня 2015 року така ухвала відсутня в ЄДРСР.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини не спростовані.

Таким чином, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що на даний час позивачці на праві приватної власності належить нерухоме майно, яке і є предметом виконавчого провадження, яке здійснюється відносно іншої особи.

Разом з тим, державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ на 1 липня 2015 року було призначено примусове виконання рішення суду. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, виходом державного виконавця за адресою вул. Енергетична, 27 було встановлено, що рішення суду не виконано, а ОСОБА_4 пояснила, що рішення сесії Тернопільської міської ради про надання їй земельної ділянки в оренду скасовано проте сам договір оренди не скасований, тому станом на день виконання рішення суду є дійсним, про що державним виконавцем складено відповідний акт і будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду не вживалось. Пояснення державного виконавця підтверджені і поясненнями третьої особи ОСОБА_3, а також актом державного виконавця від 1 липня 2015 року (а.с.22).

Представник позивача, в судовому засіданні просить визнати протиправними дії державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління ОСОБА_6, що полягають у вчинені дій по демонтуванню сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4, проте, належних та допустимих доказів (в розумінні ст.ст. 69, 70 КАС України) які б доводили вчинення таких дій зі сторони державного виконавця позивачем ні його представником не надано. Натомість, із вищеописаних обставин справи, судом встановлено, що ні зі сторони державного виконавця ні зі сторони третіх осіб не було вчинено жодних дій щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які на даний час належать на праві приватної власності позивачці. З врахуванням викладеного, суд вважає безпідставними позовні вимоги в цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині заборони Другому відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції вчиняти дії щодо демонтування та надавати вказівки третім особам щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначеної вище норми, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є реальний, фактичний характер порушення права, а не умовний, тобто той, що може виникнути в майбутньому. Характер відносин між сторонами, що можуть мати місце в майбутньому не може досліджуватися під час судового розгляду справи.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про заборони Другому відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції вчиняти дії щодо демонтування та надавати вказівки третім особам щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 на майбутнє не підлягають задоволенню, оскільки захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому, і щодо якого невідомо, буде воно порушено, чи ні. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямоване на відновлення порушених прав, свобод, інтересів, а не на розрахунок порушення прав у майбутньому.

Відповідно до ст.94 КАС України судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, що полягають у демонтуванні та наданні вказівок третім особам щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташовані на належній ОСОБА_4 земельній ділянці по вул. Енергетична. 27 в м. Тернополі площею 274.14 кв.м. та на земельній ділянці вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі площею 0,03 га, яка надана в користування ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2014 року укладеного між Тернопільською міською радою та ОСОБА_4 та заборони вчиняти дії щодо демонтування та надання вказівок третім особам щодо демонтування сараю під літерою «Б», розміром 9,26*3,86 (м) та металевого паркану, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташовані на належній ОСОБА_4 земельній ділянці по вул. Енергетична. 27 в м. Тернополі площею 274.14 кв.м. та на земельній ділянці вул. Енергетична, 27 в м. Тернополі площею 0,03 га, яка надана в користування ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2014 року укладеного між Тернопільською міською радою та ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 27 липня 2015 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.