Справа № 2-а-1540/2011
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-1540/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Хміль Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ в Київській області про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд оскаржувану постанову серія АІ № 331403 про адміністративне правопорушення від 18.01.2011 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, НОМЕР_1, 18 січня 2011 року близько 20 год., керуючи автомобілем «Шевролет», державний номер НОМЕР_2, рухався на 79 км а/д Київ-Знамянка в м. Кагарлик зі швидкістю в межах 55 км/год., згідно приладу для вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі.

Був зупинений інспектором ДПС Кагарлицького взводу старшим прапорщиком ОСОБА_2. Після зупинення попросив пояснити причину зупинки. Зі слів інспектора ДПС він перевищив встановлену швидкість. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, копія складеного протоколу надана йому не була, інспектором ДПС було винесено постанову серія АІ № 331403 від 18.01.2011 року. Таким чином, постановою серії АІ № 331403 в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 260 гривень в порядку ч. 1 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а саме: 40 км/год.

У постанові відсутні докази того, що відображена на приладі «Беркут-0801081» швидкість належала саме його автомобілю.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, неправомірним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин: інспектор ДПС не роз'яснив йому ст.. 63 Конституції України, інспектор ДПС не надав йому прилад «Беркут» для звірки нанесеного на нього номеру та номеру в документах на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу «Беркут», а також не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах.

Прилад «Беркут», яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він не демонструє автомобіль, водій якого порушив ПДР, його державний знак. Прилад знаходиться у Інспектора ДПС, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість або об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). За таких умов, фіксація приладом «Беркут» не відповідає вимогам закону, до того ж не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень. Отже, така постанова підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону. 4. ГІДР України пунктом 12.4 обмежують швидкість в населених пунктах і дозволяють транспортним засобам рухатись зі швидкість не більше 60 км/год. Пункт 12.10 ПДР України передбачають положення, що інші додаткові обмеження швидкості руху можуть бути встановлені виключно у разі проведення дорожніх робіт разом з попереджувальним знаком 1.37. У разі коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 встановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Також, згідно ч.І ст. 122 КпАП України, водії транспортних засобів несуть адміністративну відповідальність лише у випадку порушення встановлених обмежень швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину. В даному випадку записи в постанові свідчать про те, що він рухався зі швидкістю 65 км/год. Однак такі записи на підставі даних приладу «Беркут» вважає хибними з підстав, наведених вище. В цей час, відповідно до показів приладів його автомобіля, він рухався зі швидкістю в межах 55 км/год. Усі прилади мого автомобіля «Шевролет» , державний номер НОМЕР_2 є технічно справними, про що свідчить талон техогляду від 30.09.2010 року серія АВБ № 213141, копію якого додає.

Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав та просить суд у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Вимірювальний засіб «Беркут», яким здійснювався вимірювання швидкості, з якою рухався автомобіль позивача, пройшов повірку, про що свідчить копія свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яку надано до суду. Окрім того, надана фотографію, на яких видко знак, який був порушений позивачем, а тому підстав для задоволення позову у суду відсутні.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою серії АІ № 331403 по справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2011 року винесеної старшим прапорщиком міліції ІДПС Кагарлицького взводу ВДАІ ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., яке виразилося в тому, що 18 січня 2011 року на 79 км а/д Київ Знамянка позивач, керуючи автомобілем марки "Шевролет", державний номерний знак НОМЕР_3, перевищив швидкість на 40 км, чим порушив п. 12.9 ПДР.

18 січня 2011 року працівники ДАІ склали на позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова серії АІ № 331403 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260,00 грн. позивач вважає незаконною і яка підлягає скасуванню, оскільки він виконав вимоги п. 12.9 Правил дорожнього руху.

Мотивуючи це тим, що він не скоював правопорушення позивач не скоював, оскільки завчасно скинув швидкість перед знаком обмеження максимальної швидкості та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

Швидкість машини позивача вимірювалася приладом «Беркут».

Під час зупинки позивачу, на його вимогу, було надати докази його порушення та було продемонстровано зафіксовану на приладі „Беркут" швидкість 65 км/год.

Пунктом 2.8 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затверджений Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 9 (далі по тексту Інструкція № 77), також робиться посилання на те, що працівники Державтоінспекції повинні дотримуватись вимог як інструкції так і КУпАП, а саме: «Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (стаття 258 КУпАП). Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)».

Було встановлено, що прилад «Беркут» № 0801081 пройшов перевірку, що підтверджується копією свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки і дана перевірка діє до 15.02.2011 року, тобто під час фіксування правопорушення позивачем вимірювальною технікою швидкості автомобіля позивачем прибор працював у справному стані.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи, а тому суд прийшов до висновку, що представником відповідача правомірно було складено протоколу, згідно якої винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, а тому суд позивачу відмовляє позивачу у задоволенні його позовних вимогах.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ в Київській області про скасування постанови відмовити.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко