Справа № 818/1856/15
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. Справа №818/1856/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі позивач, ФОП ОСОБА_3В.) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Шосткинської обєднаної державної податкової інспекції (далі відповідач, Шосткинська ОДПІ) № від 09 жовтня 2014 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1321636,52 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення - рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с. 89-91, II том).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу були визначені відповідні податкові зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

В період з 05.08.2014 року по 26.08.2014 року Шосткинською ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 03.08.2012р. по 31.12.2013р.

За наслідками перевірки був складений Акт, в якому зафіксовані виявлені податковим органом порушення.

Зокрема, відповідачем було встановлено порушення позивачем п.10, п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р.

На підставі пункту 54.3.3. пункту 54.3 ст.54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та у відповідності до п.5 ст.17 та ст..20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» Шосткинською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-ріщення № від 09.10.2014р. відповідно до якого до ФОП ОСОБА_3 було застосовано штрафні санкції в розмірі 1321636.52 грн. (а.с.54, І том).

З Акту перевірки та розрахунку (а.с.55, І том) , який надано до матеріалів справи вбачається, що загальна сума штрафної (фінансової) санкції яка визначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні складається з двох порушень, а саме:

- за порушення п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за яке передбачена відповідальність згідно з п. 5 ст. 17 вищевказаного закону у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за незбереження контрольних стрічок до РРО у кількості 161 штуки. Загальна сума штрафної фінансової санкції за це правопорушення становить 27370 грн. (161 х 170 = 27370 грн.)

- за порушення п. 12 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність згідно ст. 20 вищевказаного закону у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів. Загальна сума штрафної фінансової санкції за це правопорушення становить 1 294 266 грн. 52 коп. (647133,26 грн. х 2 = 1294266,52грн.).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків:

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, врегульовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

1) Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слід зазначити наступне:

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, врегульовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Водночас, у відповідності до п.5 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірах десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або не збережено контрольну стрічку протягом трьох років, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Як вбачається з висновків акту перевірки (аркуш акту перевірки 26, а.с.35, І том), штрафні (фінансові) санкції, які визначені податковим повідомленням-рішенням від 09.10.2014р. № в частині застосування штрафу в розмірі 27370 грн., розраховано наступним чином: за незабезпечення зберігання контрольних стрічок за період з 14.09.2012р. по 31.12.2013р. в кількості 161 штук, що підтверджується даними Книги обліку розрахункових операцій. (161 х 170 = 27370.00 грн.).

Отже, розрахунок суми штрафних санкцій, наведений відповідачем як у Акті, так і у запереченнях на позов, свідчить про те, що при визначенні суми штрафних санкцій ним враховувалась кількість не збережених контрольних стрічок у відповідний період.

Однак, відповідачем не було враховано той факт, що Закон №265/95-ВР не ставить застосування фінансових санкцій у залежність від кількості не збережених контрольних стрічок, враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Таким чином, визначаючи порядок застосування норм Закону №265/95-ВР, відповідач може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості не збережених контрольних стрічок протягом трьох років, що створюється на РРО.

Наведене цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 16.04.2013 року у справі №21-89а13 та ухвалі від17.03.2014 року у справі №К/800/42793/13.

Крім цього, суд бере до уваги посилання позивача на те, що ним належним чином здійснено роздруківку та збереження фіскальних звітних чеків. Додані до справи копії відповідних Z-звітів РРО (фіскальні звітні чеки) повністю підтверджують суму отриманої позивачем виручки та те, що вона була проведена через РРО. Це також повністю підтверджується записами зробленими в книзі обліку розрахункових операцій, та банківськими виписками, які підтверджують факт внесення в той же день в повному обсязі в банк отриманої виручки.

Основним документом, що реєструє факт продажу товарів, є стрічка РРО.

Згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» термін «контрольна стрічка» означає документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій, який містить копії надрукованих цим реєстратором розрахункових документів. Контрольна стрічка складається з двох частин: чеків (відривна частина), що видаються покупцям, і контрольної стрічки, яка зберігається протягом 3-х років у суб'єкта господарювання.

Пункт 4.3 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги) №614 передбачає, що контрольна стрічка друкується в єдиному робочому циклі з касовими чеками чи підкладними документами без повторного її використання.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» реєстратор повинен забезпечувати ідентичність інформації на касових чеках і контрольній стрічці. При цьому дозволяється не відображати на контрольній стрічці назву та місцезнаходження підприємства, що реалізує товари (надає послуги).

Отже, з цього слідує висновок, що законодавець не передбачає обов'язку суб'єкта господарювання роздруковувати контрольну стрічку кожного дня.

Крім того, податковим органом в акті перевірки не зазначені докази, якими встановлена кількість не збережених контрольних стрічок.

Відтак, застосування до позивача штрафних (фінансові) санкцій за кожну не збережену контрольну стрічку в загальній кількості 161 штуки є неправомірним.

Разом з тим, висновок про наявність правопорушення пункту 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є обґрунтованим, відтак, контролюючий орган повинен був застосувати до позивача фінансову санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення п. 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків не роздруківки контрольної стрічки.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення 09.10.2014р. № в частині штрафу у розмірі 170,00 грн. є обґрунтованим, в іншій частині (в частині застосування штрафу в сумі 27200 грн.) підлягає скасуванню.

2) Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слід зазначити наступне:

Актом перевірки (стор.Акту 26, а.с.35, І том) зафіксовано, що на момент перевірки позивачем (фізична особа підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування) не надано на перевіркуКнигу обліку доходів і витрат. Отже, на порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР ФОП ОСОБА_3 здійснювалась реалізація товарів на загальну суму 668961,30 грн, які не були обліковані в установленому законом порядку, в результаті чого відповідач, відповідно до ст.. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосував до позивача фінансову санкцію у розмірі 1294266,52 розмір подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання.

При цьому, як свідчить з Акту перевірки (а.с.35, І том), позивачем до Шосткинської ОДПІ під час перевірки (01.09.2014р.) було надано копію Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3, яка не зареєстрована належним чином в Шосткинській ОДПІ. Крім цього, позивач надала пояснення про те, що Книга обліку доходів і витрат підприємця належним чином зареєстрована відсутня, але підприємцем облік товарних запасів та витрат ведеться в Книзі обліку доходів і витрат в електронному вигляді (на компютері).

Пунктом 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів (ст. 6 Закону про РРО).

При цьому, облік товарних запасів є суто бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Відповідно порушенням встановлено порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

Натомість, позивачем надано до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи, які надають можливість в повній мірі встановити відомості щодо отриманих позивачем доходів та понесених витрат. Так, позивачем було надано до суду договори поставки, договори відповідального зберігання, акти приймання-передачі до договорів відповідального зберігання, видаткові накладні, платіжні доручення, банківські виписки по рахунку, рахунки-фактури і т.і. (а.с.91 -238, І том). Зазначені первинні документи були надані позивачем на перевірку, що дозволило під час перевірки визначити кількість придбаного та оприбуткованого позивачам товару, а кількість фактично реалізованого товару визначено у Книзі реєстрації операцій по РРО та у банківських документах, які підтверджують внесення готівки, отриманої від продажу товарів.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач має документи бухгалтерського обліку на товари, наявність яких перевірялася відповідачем. Вказане підтверджується залученими до матеріалів справи первинними бухгалтерськими документами. Крім цього, відповідачем в акті перевірки не заперечується той факт, що підприємцем облік товарних запасів та витрат ведеться в Книзі обліку доходів і витрат в електронному вигляді (на компютері).

Доказів відсутності оприбуткування товарів, що знаходились на реалізації у позивача на час перевірки податковим органом до суду не надано.

Отже, висновок відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» щодо здійснення позивачем реалізації товарів з порушенням встановленого порядку обліку товарів по місцю реалізації (зберігання) є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення рішення, у частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1294266,52 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 15.07.2015 року

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець