Справа № 1170/2а-879/12
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2012-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2012 року Справа № 1170/2а-879/12

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Чубари Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Світловодський завод «Спецзалізобетон» до Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(далі позивач, ПАТ) звернулося з позовом до Світловодської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (далі відповідач, ОДПІ), в якому просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.01.2012 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 835 254,34 грн.; зобовязати відповідача відновити показники податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість задекларованих ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»за серпень листопад 2010 року, січень червень 2011 року, серпень вересень 2011 року, що були відкориговані в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України»на підставі акту перевірки № 243/2300/00132003 від 17 жовтня 2011 року.

Ухвалою суду від 31.08.2012 року позов в частині позовних вимог про зобовязання відповідача відновити показники податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість задекларованих ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»за серпень листопад 2010 року, січень червень 2011 року, серпень вересень 2011 року, що були відкориговані в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України»на підставі акту перевірки № 243/2300/00132003 від 17 жовтня 2011 року залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України (т. 4, а. с. 213).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним придбавався товар у Підприємства «Спецбуд-інвест»СМОІ «Злагода», ПП «Украгропродукт», ПП «Нафтобудком», ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2 та ПП «Дніпрогес-Сервіс», що підтверджується належними первинними документами, а тому висновки перевіряючих про нікчемність правочинів, укладених з даними підприємствами, є безпідставними. Просив суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки перевіркою, на його думку, встановлено відсутність факту отримання товару, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 11.09.2012 р., не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника в порядку письмового провадження (т. 4, а. с. 218)

В судове засідання, призначене на 11.09.2012 р., представник відповідача не з'явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки (т. 4, а. с. 214)

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

28 грудня 2011 року на підставі наказу від 19.12.11 р. № 695 Голови комісії з проведення реорганізації в.о.заступника начальника Світловодської ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»з питань щодо правомірності нарахування податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість з питань взаємовідносин з підприємством «Спец-Інвест» СМОІ «Злагода»за період лютий-травень 2011 року, ПП «Украгропродукт»за період серпень-вересень 2010 року, ПП «Нафтобудком»за період вересень 2010 року, ПП ОСОБА_1 за період вересень-листопад 2010 року, ПП ОСОБА_2 за листопад 2010 року та січень-вересень 2011 року, ПП «Дніпрогес-Сервіс»за період серпень 2011 року, за результатами якої складено акт №380/2300/00132003 від 28.12.2011 року, висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача, ст.198.2, 198.3 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за період з 01.08.2010 року по 30.09.2011 року на загальну суму ПДВ 637 473,91 грн., у тому числі за серпень 2010 року на суму 55 860,00 грн., за вересень 2010 року на суму 125 915,25 грн., за жовтень 2010 року на суму 51 744,35 грн., за листопад 2010 року 65 059,44 грн., за січень 2011 року 15 501,48 грн., за лютий 2011 року 56 505,40 грн., за березень 2011 року 31 638,33 грн., за квітень 2011 року 101 726,00 грн., за травень 2011 року 36 543,83 грн., за серпень 2011 року 53 329,16 грн., за вересень 2011 року 43 620,67 грн.

За результатами перевірки складено акт від 28.12.11 р. № 380/2300/00132003, яким зафіксовано порушення позивачем ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 637 473,91 грн., ст. 198.2, 198.3 ПК України, п. 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого завищено суму податкового кредиту за період з 01.08.2010 р. по 30.09.2011 р. на загальну суму ПДВ 637 473,91 грн. та ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 216, ст.. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення право чинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по право чинах, здійснених ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»з зазначеними у акті перевірки постачальниками (т. 1, а. с. 56 152).

Відповідачем на підставі акту перевірки винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.01.2012 р.(т. 1, а. с. 154).

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України види діяльності ПАТ „ Світловодський завод «Спецзалізобетон : 26.61.0 виробництво виробів з бетону для будівництва, 26.63.0 виробництво готових для використання бетонних сумішей, 51.53.2 оптова торгівля будівельними матеріалами, 52.46.0 роздрібна торгівля залізними виробами, фарбами та склом (т. 1, а. с. 43).

Судом встановлено, що ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»здійснювало господарські операції з Підприємством «Спецбуд-інвест»СМОІ «Злагода», ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2, ПП «Украгропродукт», ПП «Нафтобудком»та ПП «Дніпрогес-сервіс».

Відповідно до ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. №996- XIV (далі за текстом Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між субєктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між субєктами господарювання та субєктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податков періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльні платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною.

В пункті 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що 01.01.2010 р. ПП ОСОБА_1 (постачальник) укладено з ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(покупець) договір № 06/10 згідно якого продавець передає у власність покупця товар щебінь в кількості 25000 м?, а покупець приймає та оплачує його. Вартість договору та ціна товару (включаючи ПДВ) складає: 3000000,00 грн. та додаткова угода № 1 (т. 2, а. с. 110 113). Також між позивачем та ПП ОСОБА_1В укладено договір поставки №5 від 11.01.2010 року згідно якого постачальник зобовязується постачати (передавати) товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах договору (т. 2, а. с. 114 116).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано накладні, податкові накладні та видаткові накладні (т. 2, а. с. 68, 70-74, 79-109, 123-148, 161-248). Його оплату позивачем здійснено в безготівковому порядку в повному обсязі, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. (т. 2, а. с. 117-118).

Згідно договору від 04.01.2010 р. № 01/11-5 ПП ОСОБА_2 (постачальник) зобов'язується передати у власність ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(покупцю) товар, а покупець прийняти та оплатити його. Вартість договору та орієнтовна ціна товару складає 1000000,00 грн. (т. 3, а. с. 15-18). Також між позивачем та ПП ОСОБА_2 укладено договір поставки № 2 від 01.01.2011 року, згідно якого постачальник зобовязується постачати (передавати) товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах договору (т. 3, а. с. 12-14).

На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано податкові накладні та видаткові накладні (т. 3, а. с. 20-26, 58-191, 198-250, т. 4, а. с. 1-93). Його оплату позивачем здійснено в безготівковому порядку в повному обсязі, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. (т. 3, а. с. 27, 192-196).

Згідно договору від 19.04.2011р. № 18 ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(постачальник) зобовязується постачати (передавати) товар у власність Підприємства «Спецбуд-інвест»Світловодської міської організації інвалідів «Злагода»(покупцю) товар, а покупець прийняти та оплатити його. Вартість договору та орієнтовна ціна товару складає 2000000,00 грн. (т. 4, а. с. 126-128). Також між позивачем та Підприємством «Спецбуд-інвест»Світловодської міської організації інвалідів «Злагода»укладено договір поставки № 19 від 19.04.2011 року згідно якого постачальник зобовязується постачати (передавати) товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах договору (т. 4, а. с. 129-132). На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано акти приймання виконаних робіт, податкові накладні та видаткові накладні (т. 4, а. с. 134-158).

Згідно договору від 31.12.2009 р. № 47 ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(постачальник) зобовязується постачати (передавати) товар у власність ПП «Украгропродукт»(покупцю) товар, а покупець прийняти та оплатити його. Вартість договору та орієнтовна ціна товару складає 3000000,00 грн. (т. 4, а. с. 162-164). Також між позивачем та ПП «Украгропродукт»укладено договір поставки № 48 від 31.12.2009 року згідно якого постачальник зобовязується постачати (передавати) товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах договору (т. 4, а. с. 165-168). На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано накладні та податкові накладні (т. 4, а. с. 171-172, 175-179).

Згідно договору від 01.08.2010 р. № 34 ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(постачальник) зобовязується постачати (передавати) товар у власність ПП «Нафтобудком»(покупцю) товар, а покупець прийняти та оплатити його. Вартість договору та орієнтовна ціна товару складає 3000000,00 грн. (т. 4, а. с. 179-181). Також між позивачем та ПП «Нафтобудком»укладено договір поставки № 35 від 01.08.2010 року згідно якого постачальник зобовязується постачати (передавати) товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах договору (т. 4, а. с. 182-184, 186).На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано накладні та податкові накладні (т. 4, а. с. 189-190,).

Згідно договору від 25.07.2011 року № 31 ПП «Дніпрогес-сервіс» (постачальник) зобовязується постачати (передавати) товар у власність ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»(покупцю) товар, а покупець прийняти та оплатити його. Вартість договору та орієнтовна ціна товару складає 3000000,00 грн. (т. 4, а. с. 194-197). Також між позивачем та ПП «Дніпрогес-сервіс»укладено договір надання послуг (підряду) № 32 від 25.07.2011 року згідно якого підрядник зобовязується на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору, а замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її (т. 4, а. с. 198-202). На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано податкову накладну та видаткову накладну (т. 4, а. с. 205-206).

Відповідач вважає, що податкові накладні видані Підприємством «Спецбуд-інвест»СМОІ «Злагода», ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2, ПП «Украгропродукт», ПП «Нафтобудком»та ПП «Дніпрогес-сервіс»за господарськими операціями, які не носили реального характеру та не відбулись в обєктивній дійсності.

Проте, з наданих до справи копій документів вбачається, що первинні документи належним чином складені на виконання укладених між позивачем та його контрагентами договорів.

Крім того, суд враховує, що на час здійснення господарських операцій в перевіряємий період контрагенти позивача були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та мали чинні свідоцтва платника податку на додану вартість, що підтверджено належними доказами (т. 1, а. с. 44 - 51 )

Отже, в судовому засіданні доведено фактичне здійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту.

Окрім цього, ОДПІ під час перевірки дійшла висновку про те, що правочини позивача з контрагентами є нікчемними, оскільки, на її думку, вчинені без мети настання реальних правових наслідків.

Суд не погоджується із вказаними висновками податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням положень пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доки контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам. Податкові органи не позбавлені права звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його контрагентом, з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину за такими угодами, як це встановлено частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України.

Право на звернення податкових органів із відповідними позовами встановлено пунктом 11 статті 10 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні.

Правовідносини з приводу нікчемності правочинів визначені ст.228 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч.1 ст.228); правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч.2 ст.228); у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Згідно положень ст.ст.215, 216, 228 ЦК України та положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними нікчемні правочини характеризуються таким ознаками як спрямованість на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Акт перевірки відповідача № 380/2300/00132003 від 28.12.2011 р. не містить жодних посилань на наявність ознак, котрі передбачені ч.1 ст. 228 Цивільного кодексу України.

Статтею 204 Цивільного Кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, що полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, недійсним згідно приписів абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України визначається правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Підставою недійсності правочину, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчиняться у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Зміст акта перевірки № 380/2300/00132003 від 28.12.2011 р. позивача свідчить про те, що перевірка проводилася на підставі висновку ВПМ Олександрійської ОДПІ по підприємству «Спец буд-Інвест»СМОІ «Злагода», приватного підприємства «Украгропродукт», ПП «Нафтобудком», ПП «Дніпрогес-Сервіс», в яких зазначено про те, що вказані підприємства мають ознаки фіктивності та в їх діяльності відсутні факти реального здіснення господарської діяльності.

Даний акт перевірки ґрунтується також на висновках довідки № 20/1720- від 22.09.11 р. Світловодської ОДПІ від «Про неможливість проведення зустрічної перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо правомірності формування податкових зобовязань та податкового кредиту з контрагентами постачальниками ПП ВКФ «Украгропродукт»за листопад 2010 року, січень березень 2011 року та ТОВ «Технорес»за квітень 2011 року, якою встановлено порушення ст.203, ст.ст. 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України.

При цьому, первинні документи по взаємовідносинах ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон» та підприємством «Спецбуд-інвест»СМОІ «Злагода», ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2, ПП «Украгропродукт», ПП «Нафтобудком»та ПП «Дніпрогес-сервіс»проігноровані Світловодською ОДПІ для встановлення реальності господарських операцій, також відсутні будь-які посилання податкового органу на те, що первинні документи ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»визнані в судовому порядку недійсними.

Якщо особа не виконує своїх зобовязань по сплаті податку до бюджету або вчиняє будь-які інші протиправні дії, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має всі документальні підтвердження його розміру. Висування будь-яких інших умов для формування податкового кредиту, ніж ті, що прямо передбачені законом, не може вважатись правомірним.

Відповідачем не надано жодних доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість.

Суд враховує, що Світловодською ОДПІ обставини реального здійснення позивачем господарської діяльності не досліджувались та в ході розгляду справи не спростовано.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ № НОМЕР_1 від 13 січня 2012 року, яким ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон»збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 835 254,34 грн.

Присудити Публічному акціонерному товариству «Світловодський завод «Спецзалізобетон» витрати з державного бюджету шляхом зобовязання Державної казначейської служби України безспірно списати з рахунку податкового органу грошові кошти в розмірі 2113,10 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чубара Н.В.