Справа № 1003/879/2012
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/879/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно п.3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому як інваліду війни має компенсуватися вартість проїзду до санаторно- курортного закладу і назад, з 18.04.2011 року по 11.05.2011 року він перебував на лікуванні в санаторії ім..Семашко м.Семеіз , вартість проїзду туди і назад поїздом Сімферополь-Біла Церква становить 166 грн. 52 коп., він надав до управління соцзахисту проїзні документи і заяву, але у виплаті вказаної компенсації йому відмовлено. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму компенсації у вказаному розмірі.

За ухвалою судді від 07.02.2012 року відкрито провадження по справі і її призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати йому грошової компенсації вартості проїзду згідно з п.3 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, стягнути з відповідача суму компенсації в розмірі 166 грн.52 коп.

Представник відповідача позов не визнав, в суді пояснив, що згідно з п.21 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту інвалідам війни 1 і 2 груп надається право безоплатного проїзду один раз на рік /туди і назад/ залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, для забезпечення цього права позивачу було видано лист талонів на право одержання ветераном війни проїзних квитків безоплатно, розрахований на 2009-2012 роки, положеннями Закону передбачено не відшкодування вартості проїзду, а право безоплатного проїзду, а тому вимоги позивача є необґрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач користується пільгами, встановленими для інвалідів війни 2 групи, що стверджується копією посвідчення серії ААБ № 006207 від 16.07.2009 року.

Відповідно до п.3 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту інвалідам війни надаються такі пільги: безоплатне позачергове забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад або одержання замість путівки грошової компенсації. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 22.02.2006 року за № 187 затверджено Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення, який визначає механізм забезпечення органами праці та соціального захисту населення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради було надано санаторно-курортну путівку з 18.04.2011 року по 11.05.2011 року, вартість проїзду до санаторія і назад становить 166 грн.52 коп.

Наведені обставини стверджуються копією санаторної книжки та копією проїзних документів, не заперечуються представником відповідача.

З матеріалів справи також вбачається, що 17.05.2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо оплати вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад в розмірі 166 грн.52 коп., надав проїзні документи, але листом від 20.05.2011 року йому було відмовлено у виплаті вказаних коштів.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що згідно з п.21 ст.13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу, як інваліду війни 2 групи, надається право безоплатного проїзду один раз на рік /туди і назад/ залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, для забезпечення цього права позивачу було видано лист талонів на право одержання ветераном війни проїзних квитків безоплатно, розрахований на 2009-2012 роки, наведеним Законом не передбачено відшкодування вартості проїзду, про що просить позивач.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.21 ст.13 Закону інвалідам I і II груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), 50-процентна знижка вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту.

Iнвалідам III групи надається право безплатного проїзду один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту з 50-процентною знижкою вартості проїзду.

Iнвалідам війни та особам, які супроводжують у поїздках інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), надається право користування міжміським транспортом зазначених видів у період з 1 жовтня по 15 травня з 50-процентною знижкою вартості проїзду без обмеження кількості поїздок.

Але ці пільги надаються інвалідам війни наряду з пільгами, передбаченими п.3 ст.13 вищенаведеного Закону, що гарантує безоплатне позачергове забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.

Тобто, вартість проїзду до санаторно-курортного закладу і назад компенсується інвалідам війни в обовязковому порядку незалежно він того, що їм видається лист талонів на право одержання ветераном війни проїзних квитків безоплатно.

А КМ України визначається порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсацій замість путівок.

Отже, вимоги позивача про виплату грошової компенсації вартості проїзду до санаторно-курортного закладу в розмірі 166 грн.52 коп. згідно з п.3 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту підлягають до задоволення.

Як передбачено ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача-субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Як вбачається з поштового штампу на конверті, позовну заяву з доданими документами для відправки до суду позивачем здано на поштове відділення 19.09.2011 року, тобто, він звернувся до суду в установлений КАС України строк, але в звязку з великою кількістю справ зареєстровано позовну заяву канцелярією суду в автоматизованій системі документообігу 19.01.2012 року.

А відповідно до ч.9 ст.103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку.

Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід війни 2 групи згідно із Законом України «Про судовий збір».

А тому керуючись ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Порядком забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення, затвердженим постановою КМ України від 22.02.2006 року за № 187, ст.ст. 6,9,17, 99, 103, 105, 158-163, 167,185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад відповідно до п.3 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Стягнути з управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради /м.Біла Церква, вул.Я.Мудрого,2, / на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад відповідно до п.3 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 166 грн.52 коп.

Від сплати судового збору позивача звільнити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_2