Справа № 802/1384/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 липня 2015 р. Справа № 802/1384/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1Б, ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 Гачая Джамаледдін огли

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_5 Гачай Джамаледдін огли до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки № 1117/1701/НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року та, відповідно, із прийнятим рішенням № НОМЕР_2 від 28 квітня 2015 року вважає його протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали та просили суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили врахувати подані письмові заперечення (а.с. 45-46).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 Гачай Джамелддін огли як фізична особа - підприємець зареєстрований Тиврівською районною державною адміністрацією.

На підставі п.77.2 п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року, п. 3 Прикінцевих положень Закону України "про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІ, відповідно до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДС у Вінницькій області головним державним податковим ревізором-інспектором, відділу контролю перевірочної роботи, управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_6 проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, та іншого законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року ОСОБА_5 Гачай Джамелддін огли.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено №1117/1701/НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року висновками якого встановлено нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34/7 встановлено порушення п. 2 ст. 7, ч. 8 ст. 9 закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 року. ФОП ОСОБА_5 збільшено суму єдиного внеску за 2013 рік на 23943 грн. 45 коп., а за 2014 рік на 23943 грн. 45 коп., 35729 грн. 00 коп. разом 59672 грн. 67 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки 28 квітня 2015 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с. 7).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує наступне:

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку встановлені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

За визначенням статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобовязаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 11 статті 8 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як випливає із матеріалів справи, під час перевірки достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, встановлено, що по деяких податкових періодах ОСОБА_5 отримувався дохід, але до звіту платника єдиного соціального внеску не включений.

Так, в акті перевірки зазначено, що ОСОБА_5Д в 2014 році зобовязаний був включити до оподатковуваного доходу кредиторську заборгованість перед постачальниками ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн. та ТОВ "Аврора РК" в сумі 43342,54 грн. за раніше отриманий товар, яка виникла більше ніж 1095 днів від дати виникнення на загальну суму 3234061,50 грн.

Термін позовної давності встановлюється відповідно до статті 257 ЦК України. Відповідно до "а" п.п. 14.1.11 п 14.1 ст. 14 ПК України заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності є безнадійною заборгованістю. У податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості, тобто, з урахуванням податку на додану вартість, включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 6.2. договору поставки № 08-08/2011/3 від 08 серпня 2011 року, укладеного з ТОВ "Аврора РК" оплата продукції здійснюється протягом 180 календарних днів з моменту переходу права власності на товар до Покупця.

Відповідно до пункту 6.2. договору оплата за вищезазначений отриманий 07 листопада 2011 року товар мала бути здійснена протягом 180 календарних днів з моменту його отримання, тобто в строк до 06 травня 2012 року. Тому порушення ОСОБА_5 права ТОВ "Аврора РК" на отримання коштів розпочалось з 07 травня 2012 року.

Згідно договору поставки № 08/1 від 02 серпня 2011 року укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" виникла кредиторська заборгованість на суму 3190718,96 грн.

20 грудня 2011 року між ОСОБА_5 та ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" було укладено договір про відступлення права вимоги № 22/12 від 22 грудня 2011 року, згідно умов якого ОСОБА_5 продав ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" право вимоги боргу в сумі 3190718,96 грн. від боржника - ДП "Вінницький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України". Право вимоги було оцінене на суму 3190718,96 грн.

З 22 грудня 2011 року у ОСОБА_5 разом із кредиторською заборгованістю в сумі 3190718,96 грн. виникла дебіторська заборгованість на суму 3190718,96 грн. перед ТОВ "МАТРІКС-ВП-3".

26 січня 2012 року відповідно до пункту 2 статті 601 ЦК України ОСОБА_5 звернувся до ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідно провів таке нарахування

Тобто, фактично 26 січня 2012 року кредиторська заборгованість перед ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн. була погашена в повному розмірі.

Погашення дебіторської заборгованості ТОВ "МАТРІКС-ВП-3" в сумі 3190718,96 грн., яка виникла з договору про відступлення права вимоги № 22/12 від 22 грудня 2011 року було відображено в декларації за 2012 рік, поданої 11 лютого 2013 року № НОМЕР_3.

Однак, як встановлено вище, у межах спірних правовідносин несвоєчасне нарахування єдиного внеску не мало місця, оскільки єдиний внесок був самостійно нарахований і сплачений платником податків, що виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у звязку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № НОМЕР_2 від 28 квітня 2015 року винесене Вінницькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 Гачая Джамаледдін огли сплачений судовий збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна