Справа № 28044/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2011 р. справа № 2а-4107/10/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року по справі № 2а-4107/10/0470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей»до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованності, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей»звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на користь позивача з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 4550,0грн. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилалось на те, що судом апеляційної та касаційної інстанції було встановлено право ТОВ з іноземними інвестиціями «Орфей»на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 4 550,0 грн., але відповідачами, в порушення п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», бюджетна заборгованість з податку на додану вартість до цього часу не перерахована на рахунок позивача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей»задоволено. Постанова суду мотивована наявністю у позивача права на бюджетне відшкодування у вказаній сумі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що Державне казначейство України здійснює відшкодування податку на додану вартість підприємствам у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме за отриманими реєстрами та висновками, про що протягом двох днів з моменту отримання реєстру інформує Державну податкову адміністрацію України про здійснення відшкодування податку. Відповідачем було надано до Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області висновок про підтвердженні суми бюджетного відшкодування щодо відшкодування 4550,0грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалам справи, що за наслідками розгляду позову ТОВ «Орфей»про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.06.2006р., прийнятого ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 550,00 грн., постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2007р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2009 року та ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 11.02.2010р. позовні вимоги задоволено та визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська №/0 від 23.06.2006року.

З огляду на рішення суду, якими встановлено протиправність рішення ДПІ про зменшення позивачу сум бюджетного відшкодування та не виконання відповідачами вимог пп..7.7.6, 7.7.7, 7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»щодо перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податків, позивач звернувся до суду з відповідними вимогами про стягнення бюджетного відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на бюджетне відшкодування у сумі 4 550,00грн. та порушення відповідачами вимог Закону України «Про податок на додану вартість»щодо надання позивачу бюджетного відшкодування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість захисту порушених прав шляхом стягнення сум з Державного бюджету України, є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру судового оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи, зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення із судового оскарження.

Після закінчення процедури судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, в разі процедури судового оскарження, право платника податків на отримання бюджетного відшкодування, яке кореспондується з обовязком податкового органу надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, виникає після закінчення процедури судового оскарження.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що за результатами проведеної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку за березень, ДПІ перевірки було прийнято рішення №/0 від 23.06.2006р. зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 550,00 грн..

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2007р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2009 року, за результатами розгляду позову ТОВ «Орфей», було визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська №/0 від 23.06.2006року.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України, яка діяла в редакції до 07.07.2010р., постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, з огляду на процедуру судового оскарження рішення податкового органу, право позивача на отримання бюджетного відшкодування у сумі 4 550грн. виникло 09.07.2009р. (дата постановлення рішення судом апеляційної інстанції).

У відповідності з підпунктом 7.7.3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР (168/97-ВР), в редакції, чинній до 31.03.2005р., підставою для отримання відшкодування були дані тільки податкової декларації за звітний період. Платник податку мав право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Водночас, в редакції Закону (168/97-ВР), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, наведені вище правила відсутні.

При цьому, спеціальним Законом (168/97-ВР), в цій же редакції, права платника податків на звернення до суду з позовом про стягнення коштів бюджету не передбачається.

Наведене кореспондується і зі змістом частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на час звернення позивачем з позовом до суду, адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, адміністративний позов може містити у собі вимоги про стягнення лише завданої шкоди, у звязку з чим колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, яке діяло на час предявлення позову до суду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, задоволення позову про стягнення на користь Товариства бюджетної заборгованості з податку на додану не видається можливим.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська направило на адресу Державного казначейства України висновок про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість від 19.07.2010р. №1366, згідно з яким ТОВ з ІІ «Орфей»підлягає відшкодуванню з бюджету сума ПДВ.

Отже, податковим органом виконано обовязок щодо надання органу державного казначейства висновку із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету.

Встановлені обставини справи також свідчать і про те, що на час розгляду справи бюджетне відшкодування не перераховано на банківський рахунок позивача.

В той же час, відповідно до пп..7.7.6 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

За таких обставин, враховуючи той факт, що органами державного казначейства не перераховано позивачу бюджетне відшкодування, у визначений вказаною нормою права строк, позивач не позбавлений права порушити питання про визнання неправомірної бездіяльності саме органів державного казначейства та зобовязання останніх вчинити певні дії, і цей спосіб захисту порушеного права буде відповідати вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року по справі № 2а-4107/10/0470 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Орфей»- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Постанова виготовлена у повному обсязі 07.02.2011р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: О.В. Юхименко