Справа № 21715/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2011 р. справа № 2а-870/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Державно-патрульної служби сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову серії АР №104044 від 13 січня 2010 щодо накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00грн., справу закрити.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясовано всіх обставин, що мають значення для справи.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач до суду не подавав.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2010 року інспектором Державно-патрульної служби сержантом міліції ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АР №102853, відповідно до якого, позивач, 13.01.2010 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 339 км автодороги Харків-Сімферополь, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР України. за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі цього протоколу 13 січня 2010 року було винесено постанову серії АР №104044 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні правопорушення доведена, а дії відповідача були цілком правомірними та законними, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень проти інкримінуємого правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з положеннями ч.2 ст.71 КАС України.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладено на субєкта владних повноважень.

Отже, суд першої інстанції безпідставно поклав обовязок доказування на позивача, який у спірних правовідносинах, не є субєктом владних повноважень

При розгляді справи по суті суду першої інстанції слід було виходити з того, що водій зобовязаний виконувати Правила дорожнього руху і лише в разі порушення цих Правил, за наявності належних та допустимих цьому доказів, водій може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно зі ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.05.2010р. позивачем, якому була надана можливість власноручно викласти свої пояснення щодо обставин скоєного правопорушення, в графі «Пояснення порушника»зазначив, що з порушенням він не згоден, їхав у лівій смузі, оскільки у правій смузі зупинився автомобіль «Газель».

Відповідачем, на якого у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обовязок щодо доказування рішень, дій чи бездіяльності, не надано інших доказів, які б спростовували пояснення позивача, зазначені ним у протоколі.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, дії інспектора Державно-патрульної служби сержанта міліції ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не можна визнати правомірними, а постанову у справі про адміністративне правопорушення - такою, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 2 КАС України та ст.19 Конституції України.

Що ж стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ч.3 ст.17 КАС України, адміністративні суди не є повноважними судами для вирішення вказаних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини справи, судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову АР №104044 від 13.01.2010 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді 425 гривень за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

У задоволенні решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Л.А. Божко