Справа № 21779/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2011 р. справа № 2а-95/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Мартиненка О.В. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2010 року у справі № 2а-95/10 за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 2 відділу державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя - ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АР № 111297 від 23.11.2009 р. та постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 141897 від 23.11.2009 р., скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 141897 від 23.11.2009 р., складену відповідачем відносно позивача, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту - ОСОБА_2) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 ОСОБА_2 адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2009 року відносно ОСОБА_1 інспектором дорожньо-патрульної служби взводу № 2 відділу державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя - ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АР № 111297, відповідно до якого позивач, 23 листопада 2009 року о 15 год. 50 хв. в м. Запоріжжі на перехресті пр. Леніна та вул. Грязнова, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при повороті ліворуч не надав переваги у русі пішоходам, які знаходились на проїжджій частині, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР України.

На підставі протоколу, 23 листопада 2009 року відповідачем було винесено постанову серії АР № 141897 в справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З огляду на те, що в протоколі значиться п. 16.2 ПДР України, зазначення судом першої інстанції п. 16.9 ПДР України в постанові від 19.07.2010 року є помилковим.

Відповідно до вимог п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення п. 16.2 ПДР України є адміністративним правопорушенням, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 122 ОСОБА_2.

Згідно ст. 71 КАС України «1. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення… .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Відповідно до ст. 251 ОСОБА_2 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 ОСОБА_2. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В порушення вищевказаної вимоги закону, інспектором не було відібрано пояснень у свідків, які могли б підтвердити факт ненадання переваги в русі пішоходам, а також не зазначено дані про пішоходів, яким не надали переваги в русі.

Статтею 268 ОСОБА_2 встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є протиправність та винність особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в порушення ст. 268 ОСОБА_2 відповідачем не надано доказів, на підставі яких була б встановлена наявність саме в діях позивача склад правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 280 ОСОБА_2 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення винесення постанови серії АР № 141897 від 23 листопада 2009 року в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 ОСОБА_2 та відмову в задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного

судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2010 року у справі № 2а-95/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 141897 від 23 листопада 2009 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: О.В. Мартиненко

Суддя: С.В. Сафронова