Справа № 826/10245/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Київ № 826/10245/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРКО ГРУП"
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРКО ГРУП" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2015 № 280120151;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.03.2015, згідно якого ТОВ "ДЕРКО ГРУП" було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість з додатком № 5 за лютий 2015 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийняти податкову декларацію ТОВ "ДЕРКО ГРУП" () з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, датою її фактичного отримання, тобто 13.03.2015;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відобразити задекларовані ТОВ "ДЕРКО ГРУП" () показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі інтегрованих картках ТОВ "ДЕРКО ГРУП " (код 39474737).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити. В обґрунтування зазначив про протиправність відмови відповідача у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, оскільки у вказаній податковій декларації позивачем зазначені усі необхідні обов'язкові реквізити. Разом з тим, у рішенні щодо відмови у прийнятті податкової звітності відповідачем, в порушення вимог п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, не зазначені причини такої відмови.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі та/або клопотання про відкладення розгляду справи, а також письмових заперечень проти позову до суду не надходило.

У зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та з огляду на неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРКО ГРУП" є юридичною особою, зареєстрованою 05.11.2014 за №0019468 відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві та перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ДЕРКО ГРУП " та ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір № 280120151 від 28.01.2015 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії квитанції № 2 договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер документу: ) підписано, документ прийнято.

На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ "ДЕРКО ГРУП" на електронну адресу контролюючого органу направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за лютий 2015 року.

На підтвердження подання відповідачу зазначеної податкової декларації позивачем надано суду квитанцію № 1 від 13.03.2015, згідно з якою документ не прийнято із зазначенням того, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з ДФСУ.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації протиправними, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 46.5 ст. 46 та п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність: дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених ним Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п. 48.4 ст. 48 ПК України).

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

У відповідності до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків. Якщо інше не передбачене цим Кодексом, а один з таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи, що спірні правовідносини, стосуються питання правомірності відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за лютий 2015 року, вирішення даного публічно - правового спору пов`язується з оцінкою цього документа, зокрема і в частині відповідності порядку його заповнення вимогам чинного податкового законодавства.

Так, відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи, в рядку 06 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року зазначену податкову адресу: м. Київ, вул. Анни Ахматової,буд. 13д, що відповідає адресі, визначеній у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ "ДЕРКО ГРУП".

Крім того, на підтвердження свого місцезнаходження за зазначеною вище адресою позивачем було надано Договір суборенди нежилого приміщення № 05114.13090/20 від 05.11.2014, укладений між ТОВ "ДЕРКО ГРУП" та ТОВ "ДОМБУДПЛЮС", відповідно до якого визначено умови тимчасового платного користування частиною нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 13Д.

Суд звертає увагу, що відповідачем не було надано доказів того, що адреса, зазначена позивачем в поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, не відповідає дійсності.

Крім того, суд також звертає увагу, що відповідачем не було зазначено та не надано належних доказів того, що подана позивачем податкова декларація з ПДВ за лютий 2015 року з додатком № 5 не відповідає іншим вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, з квитанції № 1 від 13.03.2015 вбачається, що податкова декларація позивача з ПДВ за лютий 2015 року з додатком № 5 не прийнята відповідачем із зазначенням того, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з ДФСУ.

Водночас, у матеріалах справи наявна копія договору № 280120151 від 28.01.2015 про визнання електронних документів та відсутні будь-які докази розірвання вказаного договору ДПІ в односторонньому порядку.

З огляду на викладене, суд не вбачає наявність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "ДЕРКО ГРУП" про визнання протиправними дій ДПІ щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 280120151 від 28.01.2015 про визнання електронних документів.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що згідно п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що зазначення причини відмови у прийнятті декларації є прямим обов'язком податкового органу.

Зважаючи на викладене вище та з урахуванням відсутності у матеріалах справи письмового повідомлення ДПІ про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації позивача з ПДВ за лютий 2015 року з додатком № 5 є протиправними, а відтак суд приходить до висновку, що і рішення відповідача від 13.03.2015, яким позивачу відмовлено у прийнятті податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 з додатком 5 є протиправним.

Відповідно до пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що у ході судового розгляду справи представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність законодавчо визначених підстав для неприйняття поданої ТОВ "ДЕРКО ГРУП" податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Таким чином, задоволення судом позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5 ТОВ "ДЕРКО ГРУП" означає, що відповідне рішення податкового органу не створило жодних правових наслідків для платника податків, а його податкова декларація вважається поданою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ "ДЕРКО ГРУП", суд зазначає наступне.

На час звернення до суду із адміністративним позовом, чинними є Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України №165 від 14.06.2013 (надалі - Методичні рекомендації №165).

Вказані Методичні рекомендації № 165 були запроваджені в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

В п. 1.3 Методичних рекомендацій № 165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: підсистеми інформаційної системи "Податковий блок" - "Реєстрація ПП", "Обробка податкової звітності та платежів", "Податковий аудит", "Аналітична система", "Облік платежів"; єдиний реєстр податкових накладних; АРМ "Митниця"; підсистема "Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС "Реєстри платників податків".

Єдина система "Податковий блок" та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Водночас, механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів визначений Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12.2013 (далі - Порядок № 765).

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 11 р. І Порядку № 765 за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Враховуючи те, що судом встановлена протиправність рішення про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року з додатком № 5, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники (дані) у вказаній податковій декларації в електронних базах даних податкової звітності податкових органів, у тому числі в інтегрованих картках позивача.

На підставі викладеного, вбачається, що у випадку встановлення порушення прав позивача, суд повинен задовольнити позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які свідчать, що відмова у прийнятті податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року з додатком № 5 здійснена в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач довів обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, в зв'язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРКО ГРУП" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.03.2015, згідно якого ТОВ "ДЕРКО ГРУП" було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість з додатком № 5 за лютий 2015 року.

3. Вважати податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5 такою, що подана ТОВ "ДЕРКО ГРУП" () в день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві 13.03.2015.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відобразити задекларовані ТОВ "ДЕРКО ГРУП" () показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком № 5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі інтегрованих картках ТОВ "ДЕРКО ГРУП " (код 39474737).

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати у розмірі 219,24 грн. присудити на корить Товариства з обмеженою відповідальністю " ДЕРКО ГРУП" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук