Справа № 825/2057/15-а
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Чернігів Справа № 825/2057/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопот С.Л.

при секретарі - Єгуновій О.М.

за участю прокурора Кушнір Л..В.

представика відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом прокурора Бобровицького району Чернігівської області ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу , -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Бобровицького району Чернігівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 та просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області № ЧН/:05:000/00000231 від 15.07.2013, яким надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області для ведення фермерського господарства строком на 7 років орієнтованою площею 52 га.

Свої вимоги обґрунтовує наступним:

1. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не прийняв до уваги ту обставину, що третя особа не є фермером.

2. При наданні оскаржуваного дозволу, відповідач, обєднавши у одній земельній ділянці два окремі види використання землі, а саме сіножаті та пасовища, порушив вимоги земельного законодавства щодо цільового використання землі.

3. Станом на 18.06.2015 третя особа не представила розробленої документації з землеустрою та не уклала договору оренди земельної ділянки.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які приєднанні до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які приєднанні до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

19 червня 2003 року Верховна ОСОБА_5 України прийняла ОСОБА_6 «Про фермерське господарство», в якому знайшли відображення положення, спрямовані на забезпечення розширення сфери фермерського господарювання у сільськогосподарському виробництві, підвищення ефективності фермерського господарювання та зростання конкурентоспроможності продукції фермерських господарств на вітчизняному і зарубіжних ринках. Аналіз положень зазначеного Закону дозволяє окреслити критерії, котрим повинен відповідати громадянин, який має намір утворити фермерське господарство: він повинен бути повністю дієздатним, мати не менше 18 років, мати добровільне бажання створити фермерське господарство. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сімї, відповідно до закону.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. ОСОБА_6 спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, .а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України. Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Земельний кодекс України сформулював загальне правило виникнення прав на землю, відповідно до якого громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Повноваження зазначених органів щодо надання земельних ділянок у власність чи користування передбачені у главах 2 і 3 Земельного кодексу України, законами України «Про-місцеве самоврядування», «Про місцеві державні адміністрації». Таким чином, підставою набуття прав на землю є рішення відповідних органів, а процедурою - передача (надання) земельних ділянок у власність чи користування згідно існуючого законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI внесено ряд змін до земельного законодавства, в тому числі і до Земельного кодексу України. Відповідно до цих змін (ч. 4 ст. 122 ЗК України) з 01.01.2013 центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, з 01.01.2013 Головне управління Держземагентства у Чернігівській області набуло повноважень вчиняти дії щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Такі самі умови узгоджуються з вимогами ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство». Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни у заяві зазначає: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики (на даний час такий порядок відсутній).

Порядок передачі земельних ділянок в оренду встановлений статтями 123, 124, 134 Земельного кодексу України.

Зокрема, частина 2 статті 124 Земельного кодексу України, передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області № ЧН/:05:000/00000231 від 15.07.2013 надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області для ведення фермерського господарства строком на 7 років орієнтованою площею 52 га.

При цьому, разом з іншими документами, третя особа подала відповідачу копію диплому про наявність у неї відповідної сільськогосподарської освіти.

Згідно норм діючого законодавства, інших підтверджень спроможності особи організовувати та вести фермерське господарство вимагатись не могло.

Ст. 19 ЗК України визначає вичерпний перелік категорій земель, в тому числі і «землі сільськогосподарського призначення».

Ст. 35 ЗК України визначає таких вид використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення як «землі для сінокосіння і випасання худоби».

З тексту вказаної норми вбачається, що законодавець не відокремлює поняття такого виду використання земельної ділянки як «землі для сінокосіння і випасання худоби» від поняття «землі сільськогосподарського призначення», а також не розділяє землі для сінокосіння і землі для випасання худоби на окремі види використання земельної ділянки.

За таких обставин суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було порушено вимог земельного законодавства щодо цільового використання земельної ділянки.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення органу державного управління, суд повинен виходити з відповідності його нормам чинного законодавства, що діяли на момент його прийняття.

Тобто, наявність дій чи бездіяльності інших осіб, спрямованих на реалізацію цього рішення, жодним чином не може впливати на його правомірність.

Виходячи з наведеного вище, судом встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв у межах своїх прав та на підставі наявних у нього повноважень і не порушив жодних норм чинного законодавства.

Не представлення третьою особою розробленої документації з землеустрою та не укладення нею договору оренди земельної ділянки, не впливає на правомірність оскаржуваного рішення і не може бути підставою для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову прокурора Бобровицького району Чернігівської області необхідно відмовити.

Керуючись ст., ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову прокурора Бобровицького району Чернігівської області ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.Л. Клопот