Справа № 2001/2-а-2125/11
Суддя: Соколова К. А.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2001/2-а-2125/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Соколова К.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

28.02.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату з 12.01.2005 року по 31.12.2007 року і з 01.08.2009 року державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за період з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року. 25.03.2011 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату з 16.03.2011 року державної пенсії в розмірі не нижче 10 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії відповідно до ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 12.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 01.08.2009 року по 27.08.2010 року та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи, в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту »за період з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року - залишені без розгляду.

Щодо решти позовних вимог відкрито скорочене провадження, оскільки позивачем предявлено вимогу, передбачену пунктом 3 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Враховуючи вищенаведене, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачу з 04.11.2010 року призначена пенсія по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов»язків військової служби під час випробування ядерної зброї відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Положенням ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням.

З 16.03.2011 року позивачу встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов»язків військової служби під час випробування ядерної зброї.

Позовні вимоги підтверджуються: паспортом позивача; посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, письмовими запереченнями та довідками МСЄК.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796ХІІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, для інвалідів І групи, щодо яких установлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 10 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам IІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам І групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком. Як вбачається зі статті 53 того ж Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

При прийнятті постанови суд керувався:

- ст.ст. 19, 22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України,

- ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№796ХІІ від 28.02.1991 року,

- ст.ст. 10, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№1058-ІУ від 09.07.2003 року,

- Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»№2154-VI від 27.04.2010 року;

- Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №2857-VI від 23.12.2010 року.

Суд визнає безпідставним посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України. Надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим законом та іншими законами, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання державної та додаткової пенсії, передбаченої ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання вчинити перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії без зазначення кінцевої дати, суд вважає, їх такими, що не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що, по-перше, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, по-друге, у суду немає достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідач буде діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що судове рішення не може в майбутньому регулювати суспільні відносини. Тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на передбачене п.1 ч.2 ст.162 КАС України повноваження суду при вирішенні справи на визнання дій (бездіяльності) протиправними, вимоги про визнання дій (бездіяльності) незаконними задовольняються частково, а висновок суду викладається згідно до вищенаведеного передбаченого законом формулювання.

Керуючись статтями 94, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвели до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 04 листопада 2010 року по 29 березня 2011 року.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести перерахунок ОСОБА_1 державної пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум, за період з 04 вересня 2010 року по 15 березня 2011 року.

4. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести перерахунок ОСОБА_1 державної пенсії не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум, за період з 16 березня 2010 року по 29 березня 2011 року.

5. В іншій частині позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Головуючий