Справа № 20538/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2011 р.

справа № 2а-1230/10/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Суховарова А.В. Лукманової О.М.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек –Експорт»на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 р. по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек –Експорт»до Дніпропетровської митниці, головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

26.01.2010 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Снек –Експорт»звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці, головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та стягнення коштів, де просили визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про визначення митної вартості товарів, стягти з Державного бюджету України на користь товариства «Снек –Експорт»суму надміру сплачених ввізного мита і податку на додану вартість у розмірі 120 363,36 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 1207,03 грн.

Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області заперечувало та просили відмовити в задоволенні позову.

Державна митна служба України заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем до закінчення 90 –денного строку дії гарантійних зобов’язань не подано до митниці документи для підтвердження заявленої ним митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки, тому просять відмовити в задоволенні позову.

30 квітня 2010 р. Дніпропетровський окружний адміністративний виніс постанову, де в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Снек –Експорт»поли апеляційну скаргу, де просили скасувати постанову суду від 30.04.2010 р. та прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанцій вмотивовано тим, що позивачем не було надано митниці додаткові документи для підтвердження митної вартості товару всупереч вимог ст. ст. 88, 264 Митного кодексу України, Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (надалі –Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.1998 року № 339, п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем згідно умов зовнішньоекономічного контракту № 10/03 від 10.03.2009 р., укладеного між позивачем та Комапанією «А MI JONT STOCK COMPANY»(Хошимін В»єнам) на митну територію України здійснювалось ввезення товару «рис» в кількості і по цінам, узгодженим в специфікаціях.

Згідно МВД № 110000003/2009/308260 від 05.05.2009 р. декларантом ТОВ «Снек Експорт»зазначена митна вартість товару за ціною договору, а саме, 6250,00 дол. за 25 000 кг (0,25 дол. за 1 кг).

Для підтвердження митної вартості товару позивачем були надані митниці документи, передбачені п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, проте, оскільки у митниці виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості, ними були витребувані у декларанта додаткові документи відповідно до п. 11 вказаного вище Порядку.

Оскільки, відповідно до вимог п. 13 Порядку декларант зобов’язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання представник позивач цього не виконав, а, навпаки, відмовився від подання інших додаткових документів, про що зроблено запис «Ознайомлений, других документов не имею возможности предоставить»із зазначенням підпису та печатки позивача, то згідно п. 14 Порядку митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі, сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов’язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 Митного кодексу України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку і з ним погоджується колегія суддів, що дії посадових осіб митниці з визначення митної вартості заявленого позивачем товару за методом №3 є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу в задоволенні позову, оскільки митниця діяла в спосіб та в межах наданої їй діючим законодавством компетенції, так як позивачем на вимогу митного органу не було документально підтверджено заявлену ним митну вартість товару.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом вірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права та дана правильна правова оцінка встановленим у справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, як підстави для зміни, скасування судових рішень, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 199, 200 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек –Експорт»залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2010 р. по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек –Експорт»до Дніпропетровської митниці, головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та стягнення коштів –залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.М. Лукманова