Справа № 2а-1870/2660/11
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/2660/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

суддів: Опімах Л.М., Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Бабаніної О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_2 до Державного комітету України у справах нацональностей та релігій про визнання неправомірним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання протиправним та скасування рішення № 177-11 від 22.02.2011 про відмову в наданні статусу біженця ОСОБА_1 ОСОБА_2, громадянину ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у нього є реальні та обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за політичними ознаками, що підтверджується наданими ним доказами, і йому безпідставно було відмовлено в наданні статусу біженця.

Державний комітет України у справах національностей та релігій проти позову заперечує, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач не надав переконливих доказів щодо реальності стати жертвою переслідувань за політичними ознаками для надання йому статусу біженця і вважає, що оспорюване рішення № 177-11 від 22.02.2011 про відмову в наданні статусу біженця ОСОБА_1 ОСОБА_2, громадянину ОСОБА_5 є законним та повністю обґрунтованим.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позовних вимог не визнав, пояснивши, що під час перевірки заяви позивача про надання йому статусу біженця не було наведено реальних підстав щодо можливості побоювань позивача стати жертвою переслідувань за політичними мотивами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2, громадянин ОСОБА_5, прибув до України в листопаді 2008 року і на території України перебуває легально (навчальна віза).

04.08.2010 позивач звертався до відділу міграційної служби Автономної ОСОБА_6 Крим із заявою про надання йому статусу біженця. Згідно з висновком працівника щодо прийняття рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця відділу міграційної служби в АРК від 25.08.2010 ОСОБА_1 ОСОБА_2 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця (а.с. 44).

16.09.2010 позивач звертався до сектору міграційної служби в Сумській області із заявою про надання йому статусу біженця, вказавши, що причиною звернення з такою заявою є його побоювання щодо переслідування в ОСОБА_6 за політичними мотивами, а також нові умови та обставини щодо його переслідування та членів його сім'ї в ОСОБА_6 (а.с.32-33), яка наказом завідуючого сектору міграційної служби у Сумській області № 36-о від 16.09.2010 прийнята до розгляду (а.с.36).

У протоколі співбесіди, що проводилася сектором міграційної служби у Сумській області, зазначено, що позивач просить надати йому статус біженця, обґрунтовуючи це тим, що, починаючи з 1998 року в ОСОБА_6 навчаючись у школі, ще у віці 15 років позивач почав співробітничати з Республіканською дирекцією служби розвідки, в яків почав працювати з 2000 року, наприкінці якого відмовився від подальшої співпраці та роботи у розвідці, у звязку з чим у січні 2001 року без проведення слідства та рішення суду був заарештований та перебував в увязненні до березня 2003 року, звідки був звільнений після вторгнення збройних сил Сполучених Штатів Америки. З 2005 року почалися масові вбивства колишніх та діючих працівників служби розвідки ОСОБА_6, і тепер у нього є побоювання та острахи, що він може бути підданий переслідуванням, арешту з боку урядових сил за політичними мотивами (а.с. 32-33). Згідно з висновком сектору міграційної служби у Сумській області від 22.12.2010 було вирішено за дацільне надати громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_2 статус біженця в Україні (а.с. 52-54).

Рішенням державного комітету України у справах національностей та релігій №177-11 від 22.02.2011 позивачу було відмовлено у наданні статусу біженця, у звязку з тим, що відповідно до абзацу 5 ст. 10 Закону України Про біженців у позивача відсутні умови, передбачені абзацем 2 ст. 1 вищевказаного Закону, а саме не доведена реальність побоювань позивача щодо переслідування його боку урядових сил за політичними мотивами (а.с.8).

Згідно повідомлення № 4 про відмову в наданні статусу біженця від 28.02.2011 ОСОБА_1 ОСОБА_2 було направлено вказане рішення (а.с.9).

Відповідно до абзацу 2 ст. 1 Закону України Про біженців біженець особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно абзацу 5 ст.10 Закону України Про біженців статус біженця не надається особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені абзацом 2 статті 1 вищевказаного Закону, відсутні.

Відповідно до п. 99 глави II Керівництва з процедур і критеріїв з визначення статусу біженця ООН під відмовою в користуванні захистом країни громадянської належності необхідно розуміти, що особі буде відмовлено у видачі національного паспорта або продовження терміну його дії, або відмовлено у дозволі повернутися на свою територію.

Із матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2008 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 вільно та легально виїхав з ОСОБА_6 до України за національним паспортом, при цьому він не був затриманий владою ОСОБА_6 чи іншими особами.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 не був членом політичної партії, групи чи молодіжної організації, які переслідуються нинішньою владою ОСОБА_6.

Посилання позивача на те, що він був співробітником розвідки ОСОБА_6, а тому з цих підстав його переслідують органи влади є безпідставним, оскільки не було надано жодних доказів підтвердження цих фактів.

Тобто, відсутні докази можливості його ймовірного переслідування в ОСОБА_6 за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні заяви позивача про те, що влада ОСОБА_6 переслідує його на території України і що саме представниками влади ОСОБА_6 йому в 2010 році були завдані тілесні ушкодження.

Із матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 70-77) вбачається, що дійсно ОСОБА_1 ОСОБА_2 був нанесений удар в праве плече, особисті речі у нього не пропали, із наданих письмових пояснень не вбачається, що позивач підозрює у здійсненні даного нападу владу ОСОБА_6 (а.с. 75-76). Під час перевірки позивач звернувся з письмовою заявою про припинення подальшої перевірки, матеріальні та моральні збитки йому не завдані (а.с. 74), а тому начальником СКР Зарічного РВ СМУ була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 71).

Згідно п. 80 глави II Керівництва з процедур і критеріїв з визначення статусу біженця ООН наявність інших політичних переконань, відмінних від тих, які поділяє уряд, само по собі не є підставою для надання особі статусу біженця.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено рішення № 177-11 від 22.02.2011 про відмову в наданні статусу біженця ОСОБА_1 ОСОБА_2, громадянину ОСОБА_5, тому що позивачем не було надано переконливих доказів того, що він може стати жертвою переслідувань в ОСОБА_6 за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Таким чином, позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_2 до Державного комітету України у справах нацональностей та релігій про визнання неправомірним та скасування рішення № 177-11 від 22.02.2011 року про відмову у наданні статусу біженця відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий - суддя: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

Повний текст постанови складений 14.11.2011 року.

З оригіналом згідно

Головуючий - суддя: С.О. Бондар