Справа № 810/1296/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1296/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Солюшн» до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Солюшн» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просило визнати протиправними відмови відповідача, які полягали у невизнанні податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень і листопад місяці 2014 року та додатків до них як податкової звітності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року

позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 листопада 2014 року позивачем через кур'єрську службу було надіслано до ДПІ у Дарницькому районі податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року разом із додатком №1 до податкової декларації «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)» та додатком №5 до податкової декларації «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».

Однак, 21.11.2014 відповідачем на адресу позивача надіслано лист за №13009/10/, у якому зазначено, що податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2014 року зареєстрована, проте, враховуючи положення пунктів 48.3, 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, не визнана як податкова звітність, оскільки позивачем вказаний недостовірний обов'язковий реквізит, а саме, місцезнаходження платника податків.

23 грудня 2014 року позивачем через кур'єрську службу було надіслано до ДПІ у Дарницькому районі податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року разом із додатком №5 до податкової декларації «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».

Проте, 24 грудня 2014 року та 26.12.2014 відповідачем на адресу позивача надіслані листи за №14316/10/ та № 15062/10 про реєстрацію податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень та листопад місяці 2014 року. Разом з цим повідомлено, що відповідно до пунктів 48.4, 48.7 статті 48 Податкового кодексу України вони не вважаються податковою звітністю, оскільки товариство 27.11.2014 виключено з реєстру платників податку на додану вартість.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про правильність оформлення позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2014 року і відсутність законних підстав для їх не прийняття.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до положень пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, одним з обов'язків платника податку є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податкова декларація з податку на додану вартість, відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України, подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Вимоги щодо складання податкової декларації та її подання до податкового органу, визначені в Главі 2 Розділу ІІ названого Кодексу.

Так, статтею 48 ПК України закріплено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1).

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 вказаного Кодексу, податкова декларація повинна містити наступні обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За пунктом 48.7 статті 48 Кодексу, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що як на підставу для відмови у невизнанні податкової декларації позивача з податку на додану вартість за жовтень 2014 року податковою звітністю, відповідач посилається на недостовірність зазначених позивачем відомостей про місцезнаходження підприємства.

Так, згідно пункту 45.2 статті 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини першої ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

У поданий податкових деклараціях позивачем зазначено, що його податкова адреса: м. Київ, вул. Олександра Кошиця, буд. 14А.

Відповідно до наданих на запит суду першої інстанції спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням TOB «Прогрес Солюшн», станом на дату заповнення та подання податкової звітності за жовтень та листопад місяці 2014 року є: м. Київ, вул. Олександра Кошиця, буд. 14 А.

Таким чином, адреса, зазначена позивачем в податковій декларації, відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При цьому, в обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач зазначив, що підставою для відмови у прийнятті спірної декларації стало те, що товариство фактично відсутнє за вказаним місцезнаходженням, про що складено відповідне повідомлення та надано підприємству статус « 9».

Проте, колегія суддів зазначає, що встановлення факту відсутності юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо.

Незнаходження юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання до податкового органу податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, і не може бути передумовою для невизнання податкової декларації платника.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення позивачем порядку заповнення податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень та листопад місяці 2014 року у частині заповнення реквізиту місцезнаходження платника податків, а відтак, і про відсутність підстав у відповідача для неприйняття податкової звітності позивача.

Крім того, щодо виключення TOB «Прогрес Солюшн» з реєстру платників податку на додану вартість як підставу відмови у прийнятті податкових декларацій з додану вартість за жовтень та листопад місяці 2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 203.1 статті 200 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Таким чином, для платника податку податкова реєстрація якого анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання. Водночас, такий платник податків зобов'язаний подати податкову декларацію за останній звітний (податковий) період протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця у якому анульована його податкова реєстрація.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 27.11.2014 реєстрація TOB «Прогрес Солюшн» платником податку на додану вартість анульовано податковим органом.

З огляду на викладене, останній період, за який позивач зобов'язаний здійснити розрахунок податку на додану вартість, подати податкову декларацію та сплатити до бюджету суму податку є період з 01.11.2014 по 27.11.2014. Таким чином, останнім днем подання податкової звітності є 20 грудня 2014 року.

Відповідно до частини 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.