Справа № 2-а-557/11
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-557/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов"язання здійснити перерахунок та виплатити кошти,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій протиправними, зобов"язання здійснити перерахунок та виплатити кошти, мотивуючи свої вимоги тим, що відноситься до 1 категорії громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи та має 3 групу інвалідності, що встановлена йому з 30.11.2010 року. Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одноразову компенсацію учасникам ліквідації аварії, які стали інвалідами внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 30 мінімальних зарплат. Оскільки відповідачами була виплачена зазначена одноразова допомога у меншому розмірі, він був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі, просив їх задовольнити, зобов"язати відповідачів провести перерахунок вищевказаних виплат та виплатити позивачу одноразову компенсацію учасникам ліквідації аварії, які стали інвалідами внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 30 мінімальних зарплат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати з урахуванням проведених виплат.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації - в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду свої письмові пояснення щодо позову, в яких просив розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача Київського міського центру - в судове засідання не з»явився, надав свої письмові заперечення заперечував проти задоволення позову, надавши суду свої письмові заперечення.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено при розгляді справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації і отримує щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, є інвалідом ІІІ групи безстроково, група інвалідності призначена з 30.11.2010 року, що підтверджується копіями посвідчень та довідкою до акту огляду МСЕК, наявними в матеріалах справи та не заперечується відповідачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах: інвалідам 1 групи 60 мінімальних заробітних плат, ІІ групи 45 мінімальних заробітних плат, 3 групи 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця в компенсаціях.

Позивачу ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щорічна допомога на оздоровлення була призначена в сумі 189,60 грн., згідно розпорядження від 13.01.2010 року, що була видана йому відповідачем УПСЗН Деснянської РДА в м. Києві (а.с. 6).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

В ч. 1 ст. 67 вищевказаного Закону зазначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Тобто Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінет Міністрів України не уповноважено зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, в тому числі змінювати розмір щорічної допомоги на оздоровлення, визначений ст. 48 даного Закону, а надано право на розяснення цього Закону.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, вона наділена державою правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі. Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов»язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Суд не бере до уваги доводи відповідачів, викладені в письмових запереченнях, про те, що встановлення конкретних (зменшених) сум компенсацій і допомоги, допомоги на оздоровлення Кабінетом Міністрів України є виконанням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вказані дії Кабінету Міністрів України не сприяють реалізації встановлених Законом прав і гарантій, а змінюють та корегують встановлені цим законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим порушують норми Закону, оскільки в ст. 71 чітко встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які приймаються Верховною Радою України.

Судом також застосовується принцип верховенства права з урахуванням судової практики та рішень Європейського Суду з прав людини.

Слід зазначити, що Закон України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 року регулює відносини, що виникають у зв′язку з обов′язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, з впровадженням в українське судочинства та адміністративну практику європейських стандартів прав людини, зі створенням передумов для зменшення числі заяв до Європейського Суду з прав людини проти України.

Так, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на те, що відсутні фінансові можливості бюджетних асигнувань з наступних підстав.

Так, судом приймаються до уваги рішення Європейського Суду з прав людини, що були прийняті по справах Кечко проти України, Бурдов проти Росії, справа про принцип юридичної визначеності.

Верховний Суд України в своєму листі від липня 2006 року № 1-5/400 акцентує увагу на тому, що реалізація особою права, що пов′язане з отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов′язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-пр/2007, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю, передбаченою ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов′язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити дії по перерахунку та виплаті ОСОБА_1 недоотриманої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати з урахуванням проведених виплат.

Постанову суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Головуючий