Справа № 2-а-623/10
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Білозерський районний суд Херсонської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2010 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді Коваленко А.В.,

при секретарі Грек Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білозерка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Білозерському районі Херсонської області про визнання протиправними дії суб»єкта владних повноважень та зобов»язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області, в якому просила поновити пропущений строк звернення до суду для захистом порушених прав, свобод та інтересів, зобов»язати відповідача провести перерахунок, нарахування та виплату основної та додаткової пенсій як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2010р. по 31.10.2010р., а також виплачувати зазначену пенсію довічно, посилаючись на те, що вона є пенсіонером та постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом 3 групи. Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона, як особа віднесена до І категорії та інвалід 3 групи, має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров»ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону основної державної пенсії як особі, віднесеній до категорії І інваліду 3 групи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, однак відповідач в порушення її законних прав виплачує основну та додаткову пенсію не в повному розмірі, у зв»язку із цим позивач звернувся до відповідача з приводу перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії згідно закону, але йому було відмовлено з посиланням на те, що хоча Рішенням Конституційного Суду України визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішення про відновлення дії зупинених законодавчих актів не приймалося, основну та додаткову пенсію позивачу сплачують відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Вважає дії відповідача такими, що порушують його законні права, свободи та інтереси, поскільки згідно ст.8 ОСОБА_2 України визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 має найвищу юридичну силу. закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії. Згідно ст.22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними при прийнятті законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ст.2 Закону України «Про державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. державні соціальні стандарти та нормативи визначаються з метою встановлення механізму реалізації соціальних прав та державних гарантій громадян, встановлених ОСОБА_2 України, статтею 17 цього Закону встановлено, що основні державні соціальні гарантії і порядок визначення їх розмірів встановлюється законом з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, а п.3 цієї статті зазначено, що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні гарантії» установлено, що виключно законом України визначається мінімальний розмір пенсії по віку, державні соціальні гарантії є обов»язковими для всіх державних органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності. Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2005р. №8-рп/2005 у відповідності до ОСОБА_2 України було встановлено основні положення по реалізації права громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя та здоров»я, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 було визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що зупиняли дію положень ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або зменшували розмір встановлених пенсій, які втратили чинність з дня ухвалення рішення, яке є остаточним.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, пояснивши, що строк звернення до суду пропустила через постійне загострення хронічної хвороби та тривалому знаходженні на стаціонарному лікуванні, про що надала відповідні документи з лікувальних установ.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду встановлений ст. 99 КАС України, який поновленню не підлягає, крім того, пенсія позивачу нараховується відповідно до змін, внесених п.29 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» статтю 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі постанов Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. №530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654. Саме ці нормативні акти визначають розмір пенсій, які повинні нараховуватись і виплачуватись особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункову величину для підвищення пенсії згідно з вимогами ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а визначення мінімальної пенсії за віком у ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно ч.3 цієї статті, стосується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Крім того, вказані пенсії виплачуються з Державного бюджету, що передбачено ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не за рахунок коштів Пенсійного Фонду, виплату пенсій, надбавок та підвищень за рахунок коштів Державного бюджету Пенсійний Фонд здійснює за рахунок спеціальних дотацій за різними пенсійними програмами та в межах асигнувань, які надійшли на рахунок Фонду. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного Фонду України. У Державному бюджеті України на 2008, 209, 2010 роки не передбачено видатків на виконання рішень суду про стягнення такої пенсії понад розміри, встановлені законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав :

Згідно ст.8 ОСОБА_2 України визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 має найвищу юридичну силу. закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними при прийнятті законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі ч.1 ст.46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені та закріплені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров»я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками аварії, її визнано інвалідом 3 групи. Положенням ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дані факти підтверджуються копіями посвідчення серії А №122662 від 10.01.2008р., вкладкою до посвідчення за №201259 від 10.01.2008р., довідкою МСЕ №061678 від 18.12.2007р.

Підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007р. №107-//І ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, а саме : встановлено, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю інвалідам 3 групи у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а в ч.4 ст.54 цього Закону внесено зміни, якими передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв»язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів 3 групи 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

22 травня 2008 року Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 вказані зміни у ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими, що не відповідають ОСОБА_2 України (є неконституційними).

На підставі ч.2 ст.152 ОСОБА_2 України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки зазначені зміни у ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними, суд приходить до висновку, що потрібно застосовувати редакції цих статей, які діяли до внесення у них вищевказаних змін, а саме :

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесеним до 1 категорії, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів 3 групи 6 мінімальних пенсій за віком.

У 2009 та 2010 році дія положень ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинялася, будь-які обмеження щодо їх застосування не встановлювались.

Із ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законом України.

Відповідно до положення ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_2 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

На підставі викладеного, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачам підлягають застосуванню ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008), а не постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Згідно ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», однак поскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як встановлено ст.54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму (зміни, внесені підпунктом 17 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007р. №107-//І визнано такими, що не відповідають ОСОБА_2 України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008).

Зазначена норма є імперативною, а тому підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 470грн., з 1 квітня 481грн., з 1 липня 482грн., з 1 жовтня 498грн.; ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» було встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, що діяли в грудні 2008 року, з 01 листопада 2009 року в розмірі 573грн.; ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» було встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 695грн., з 1 квітня 706грн., з 1 липня 709грн., з 1 жовтня 907грн., з 01 грудня 922грн.

Враховуючи викладене, управлінню Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області необхідно було проводити нарахування пенсії позивачу виходячи з положень ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме додаткової пенсії інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, основної - для інвалідів 3 групи 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, зазначеного у Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Доводи представника відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах є безпідставними, так як органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов»язань, які встановлені ст.46 ОСОБА_2 України та ст.ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, тому не можна визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області щодо невиплати позивачам підвищення до пенсії як постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У той же час, Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області зобов»язане здійснити нарахування позивачам надбавки, передбаченої ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відповідно інвалідам 3 групи 50% мінімальної пенсії за віком, та основної пенсії інвалідам 3 групи в розмірі 6 мінімальний пенсій за віком з 22.05.2008 року за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Відповідно до ст.2 ч.1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, а тому вимоги позивачів в частині зобов»язання відповідача сплачувати виплати «довічно» задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З огляду на надані позивачем документи про його стан здоров»я, хронічне захворювання та тривале знаходження у зв»язку із цим на лікуванні, суд вважає, що строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено законні права, інтереси та свободи позивачки щодо неперерахунку та невиплати позивачці основної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС І категорії та інваліду 3 групи відповідно до ст.50 ч.1, та ст.54 ч.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають відновленню шляхом визнання неправомірними дій відповідача та зобов»язання його здійснити перерахунок та виплату зазначених пенсій.

Керуючись ст.ст.8,9,12, 158-163, 167 КАС України, на підставі ст.8,19 ч.2,22,46, 152 ч.2 ОСОБА_2 України, ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р., ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Білозерському районі Херсонської області про визнання протиправними дії суб»єкта владних повноважень та зобов»язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області щодо неперерахунку та невиплати основної та додаткової пенсії, передбаченої ч.4 ст.54 та ч.1 ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 року.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та інваліду 3 групи додаткової пенсії, передбаченої ч.1 ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, та основної пенсії, передбаченої ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 22.05.2008 року за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Білозерський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня її ухвалення. Особами, які брали участь, але не були присутні на оголошені постанови протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Головуючий : /підпис/

Постанова набрала чинності ______________________ р.

Копія вірна :

Суддя :

Ст.секретар :