Справа № 5296/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" січня 2011 р.справа № 2а-7264/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.
суддів: Семененка Я.В. Уханенка С.А.
при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року по адміністративній справі № 2а-7264/09/0470 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення комісії, -
ВСТАНОВИЛА:
В травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив винести рішення, котрим визнати його право щодо надання йому статусу учасника бойових дій та примусити відповідача, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, виконати рішення суду. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що протоколом комісії обласного військового комісаріату № 4 від 26.02.2009 року, йому було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій. З позицією відповідача, викладеною у відмові не згоден, оскільки вважає, що відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`має право на надання йому статусу учасника бойових дій.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено повністю.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції прокурор, що приймав участь у справі на стороні позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2010 року у справі № 2а-7264/09 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відповідно до наказу по військовій частині п/п 47545 від 20.08.1968 року безспірним є підтвердження факту, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях, оскільки дія цього наказу поширюється на всіх військовослужбовців, що служили в військовій частині п/п НОМЕР_1 , в тому числі і позивача.
15.11.2010 року ОСОБА_1 приєднався до апеляційної скарги прокурора та просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою зобов`язати суб`єкта владних повноважень, обласний воєнний комісаріат Дніпропетровської області, прийняти рішення щодо встановлення статусу учасника бойових дій.
Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду має бути залишена без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , був зарахований в списки частини 12.06.1968 року та звільнений в запас 26.05.1969 року.
Відповідно до архівної довідки від 03 жовтня 2008 року № 8/113600 (а.с.11) військова частина НОМЕР_1 з 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 року знаходилась на території ЧССР. Відповідно до наказу № 48 «радянські воїни, виконуючи інтернаціональний обов`язок до трудящих ЧССР, надавали братерську допомогу по захисту інтересів соціалізму». Історичного формуляра вказаної частини за 1968 рік на зберіганні в Центральному архіві Російської Федерації не збереглося. Також повідомлено, що наказом Міністра Оборони №242 від 17.10.1968 року за відмінне виконання завдання всьому особистому складу, що приймав участь в виконанні інтернаціонального обов`язку по захисту соціалістичних надбань в Чехословаччині була оголошена подяка, але поіменні списки не долучені.
Відповідно до п.2 ст.6 Закону України від 22.10.1993 року №3551-ХІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав доказів в підтвердження того, що безпосередньо брав участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ, а також те, що про участь позивача в бойових діях не має даних в архівній довідці. В вищевказаній довідці лише підтверджується місце перебування військової частини пп НОМЕР_1 на території Чехословаччини.
Відповідно до пункту 6 Положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого згідно з Наказу Міністра оборони України від 26.07.1996 року №208 при відсутності через незалежні від заявника причини необхідних документів, які підтверджують право громадянина на отримання ним статусу ветерана війни, дозволяється брати до уваги: показання свідків (не менше двох, нотаріально завірених), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником; довідки відповідного періоду, підписані і завірені печаткою; грамоти, фотографії (оригінали); газетні матеріали того часу, який потребує підтвердження; історичні довідки, документи та інші архівні матеріали; документи потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; партійні документи, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інші документи, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок по заяві.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.
Немає підстав приймати за доказ у справі твердження позивача про те, що оскільки військова частина п/п НОМЕР_1 , починаючи з 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 року дислокувалась на території Чехословаччини, то він також знаходився на території Чехословаччини та приймав участь у бойових діях, оскільки закон вимагає для визнання учасником бойових дій - участь особи у бойових діях чи забезпечення нею бойової діяльності військ.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій відповідача про відмову в наданні ОСОБА_1 право на статус учасника бойових дій є обґрунтованим і відповідає наявним у справі доказам..
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 205, 206 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року по адміністративній справі № 2а-7264/09/0470 - залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: С.А. Уханенко