Справа № 710/867/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 710/867/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Красюк Г.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання протиправними дії щодо недоплати пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання неправомірними дій щодо недоплати йому пенсії; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2012р. по дату втрати ним права на таку пенсію, відповідно до вимог ст.ст.39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто однієї мінімальної зарплати та 15 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язання виплатити недоплачену суму заборгованості по виплаті пенсії за даний період, яка виникне в результаті перерахунку, з урахуванням індексу інфляції; зобов'язання станом на день прийняття рішення встановити йому пенсію в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та 15% мінімальної пенсії за віком, та виплачувати її в подальшому і збільшувати розмір, застосовуючи правила, передбачені ст.67 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року адміністративний позов - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

З урахуванням того, що в матеріалах справи наявні докази, клопотання про розгляд справи за участю сторін не надходили, колегія суддів вважає за необхідне розглядати її в порядку письмово провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено, встановлений ст. 99 КАС України, строк звернення до суду, а також відсутні підстав вважати причини пропуску строку поважними.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивач у своєму позові просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2012 року.

При цьому, до суду з позовною заявою позивач звернувся 14.04.2015 року, тобто з пропущенням встановленого положеннями ст.99 КАС України шестимісячного строку, жодних підстав для поновлення строку не встановлено.

Закони України «Про державний бюджет на 2011 рік», «Про державний бюджет на 2012 рік» та «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлювали обмеження щодо виплат додаткових пенсій, доплат особам постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС та пенсії по інвалідності. Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п. 1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Натомість на підставі Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач щомісяця отримував пенсію, тобто усвідомлював її розмір і мав можливість з'ясувати, з яких виплат вона складається і позивач повинен був знати про порушення свого права, з дати опублікування рішень КСУ № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. Необізнаність особи не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку для звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу приписів ст.ст. 99, 100 КАС України позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, доводи апелянта з приводу того, що до вказаних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, встановлені ст. 99 КАС України, посилаючись на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями п. п. і) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено, що строк позовної давності на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на відміну від положень Конвенції строки, визначені ст.99 КАС України є процесуальними.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що суд дійшовши обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, вирішив дане питання шляхом ухвалення постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 КАС України судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови. Судове рішення, яким суд зупиняє чи закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або приймає рішення щодо інших процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали.

Отже, оскільки в даному випадку вирішувалось питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, а не вимоги адміністративної спору по суті, то суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу.

Крім того, статтею 100 КАС України, на підставі якої суд першої інстанції залишив позов без розгляду, встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином ухвалюючи постанову про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 205 КАС України, розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу у разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив оскаржувану постанову з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року - скасувати.

Постановити ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області про визнання протиправними дії щодо недоплати пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.