Справа № 20328/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2010 р. справа № 2а-12510/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2010 року по справі №2а-12510/09/0470 за позовом Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» до Спеціалізовоної державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про часткове скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»звернулося з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо - металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 10.04.2009 року №/0 в частині стягнення штрафу в сумі 26040,00 грн. за несвоєчасну сплату авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів, та сплати податку на прибуток в розмірі 36541,00 грн., а також штрафних санкцій в розмірі 16125,30 грн. у звязку з завищенням валових витрат. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 787,06 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що штрафні санкції за несвоєчасну сплату авансових платежів нараховані неправомірно, оскільки відповідно до ст.14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»між ДПІ та позивачем, 19.11.2008 року укладено договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань №51, відповідно до якого ДП «Криворязький ЕТЦ»надано розстрочення (відстрочення) сплати податкових зобовязань на загальну суму 204 000,00 грн., в тому числі і авансових внесків в розмірі 13020,00 грн. нарахованих на суму дивідендів. Необґрунтованим вважає позивач і рішення ДПІ про визначення податкових зобовязань з податку на прибуток, оскільки до складу валових витрат підприємства позивачем включались лише витрати, які понесені у результаті господарської діяльності підприємства та які підтверджені відповідними первинними документами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2010 року у задоволенні позову Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.04.2007 року по 31.12.2008 року працівниками СДПІ по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області проведено планову виїзну перевірку щодо повноти та своєчасності сплати до бюджету авансових внесків Державним підприємством «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці», за результатами якої, було складено акт №61/08-07-207/31223828 від 31.03.2009 року.

В акті зроблено висновок, про порушення позивачем п.п.5.1, пп. 5.2.1. п.5.2., пп.5.3.9 п.5.3., пп.5.4.9, 5.4.10 п.5.4., п.5.9., ст.5, пп.7.8.2 п.7.8, ст.7, пп.8.1.1, 8.1.2 п.8.1, пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено валові витрати у розмірі 146242,99грн. внаслідок включення до складу валових витрат вартості компенсації послуг.

Таких висновків податковий орган дійшов з тих підстав, що підприємством за період з 01.04.2007р. по 31.12.2008р. були включені до складу валових витрат витрати, які не повязані із охороною праці робітників ДП «Криворізький ЕТЦ»та його господарською діяльністю, а саме компенсація послуг ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які входять до складу загально-виробничих витрат у розмірі 1,5% від вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів) та компенсації витрат з утримання приміщень, що використовуються для харчування робітників у розмірі 3% від вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів) відповідно до п.4.5. договорів підряду укладених з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

З огляду на встановлені порушення, ДПІ прийнято рішення про визначення податкових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 36541,00грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 16125,30грн.

Крім цього, в акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем п.п.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено несвоєчасна сплата авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів у сумі 13020грн.

Висновки податкового органу, в цій частині, обґрунтовані тим, що підприємством 18.11.2008р. сплачено дивіденди, в той час, як авансові платежі, нараховані на суму дивідендів, сплачені лише 03.12.2008р., що є порушенням п.п.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

У звязку з виявленим порушенням, податковим органом, відповідно до пп..17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», застосовані штрафні санкції у розмірі 26040,00грн.

В акті перевірки також містяться висновки про порушення позивачем вимог Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у звязку з чим податковим органом були визначені податкові зобовязання та штрафні (фінансові) санкції, проте, у вказаній частині встановлені податковим органом порушення, позивачем не оскаржувалися.

За результатами перевірки та складеного акту, ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.04.2009 року № /0 відповідно до якого позивачу визначена сума податкового зобовязання у розмірі 117127,63 грн., в тому числі: за основним платежем 62314,00 грн.; за штрафними санкціями 54813,63 грн.

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, в частині визначення штрафу в сумі 26040,00грн. за несвоєчасну сплату авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів та визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 36 541,00грн, а також штрафних санкцій ц розмірі 16 125,30грн., є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що визначені законами України, прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Щодо визначення податкових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 36541,00грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 16125,30грн.

З матеріалів справи вбачається, що між відкритим акціонерним товариством «Міттал Стіл Кривий Ріг»(Замовник) та Державним підприємством «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»(Підрядник) укладено Договори підряду №1-07Д/598, №2-07Д/2348, №671-07Д/1648, згідно з умовами яких Підрядник зобовязується виконати роботи з технічного діагностування, з експертного обстеження, технічного огляду обладнання Замовника.

Той факт, що вказані Договори укладено Державним підприємством «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»з метою господарської діяльності, податковим органом не заперечувалось.

Відповідно до п.4.5. Договорів передача Підряднику наданих йому цехами Замовника послуг проводиться в наступному порядку: а) послуг, що входять до складу загальновиробничних витрат (пожежна охорона, мед.допомога, благоустрій території та ін.) проводиться за наданими Замовником рахунками, складеними на підставі двосторонніх актів, у розмірі 1,5% від вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів); б) Підрядник компенсує витрати Замовника по утриманню приміщень Замовника використаних для харчування робітників Підрядника в розмірі 3,0 % від вартості фактично виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів) за предявленими Замовником рахунками, складеними на підставі двосторонніх актів.

Отже, згідно з умовами зазначених договорів, Підрядник позивач у справі, несе витрати за наданні йому послуги, зміст та вартість яких визначені умовами Договорів.

Факт сплати цих послуг не заперечувався податковим органом.

Позиція податкового органу полягає в тому, що вказані витрати безпідставно включені до складу валових витрат, оскільки вони не повязані із господарською діяльністю підприємства.

Такі доводи ДПІ колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», господарська діяльність будь-яка діяльність особи направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Як зазначено вище, той факт, що Договори підряду укладено позивачем саме з метою здійснення господарської діяльності, відповідачем не заперечувався.

Відповідно до п.5.1. ст..5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Отже, однією із умов віднесення витрат до валових витрат підприємства є те, що ці витрати, зокрема, понесені у звязку з компенсацією вартості послуг, які використовуються платником податку у власній господарській діяльності.

Відповідно до ст..13 Закону України «Про охорону праці», ст..153 КЗпП України роботодавець зобовязаний безоплатно забезпечити працівникам, зайнятим на роботах, повязаних із забрудненням, санітарно-гігієнічні та побутові умови.

З огляду на вказані вимоги закону, зміст Договорів Підряду містив у собі умови надання позивачу послуг, які стосуються санітарно-гігієнічних та побутових умов, що мають бути утворенні його працівникам під час виконання робіт на обєктах Замовника.

Отже, згідно з умовами Договорів, які було укладено позивачем з метою здійснення власної господарської діяльності, останній ніс витрати по сплаті вартості послуг, які йому було надано, а не ніс витрати, повязані з утриманням господарських приміщень Замовника, як про те зазначено в Акті перевірки.

Відповідно до ст..179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Укладаючи Договори підряду, сторони своїм волевиявленням визначили їх права та обовязки, обумовлені предметом Договорів, в тому числі визначили і умови надання послуг, зміст яких направлений на додержання належних умов праці робітників, що виконують роботи.

Вказані умови Договорів не були визнані недійсними в установленому порядку, а відтак були обовязковими для виконання сторонами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що понесені позивачем витрати повязані з виконанням умов Договорів і відповідно понесені позивачем, у звязку з його господарською діяльністю, а відтак обґрунтовано були віднесені до складу валових витрат.

Крім цього, колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про те, що Акти виконаних робіт, на підставі яких, відповідно до п.4.5. Договорів, розраховується вартість наданих послуг, не відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у звязку з чим їх не можливо віднести до первинних документів, які підтверджують понесені позивачем витрати.

Як вбачається з актів виконаних робіт вони містять у собі усі необхідні реквізити, які визначено ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме містять назву підприємств, назву документа, дата і місце їх складання, зміст господарських операцій, посади, прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і складання первинного документа і ці дані дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій.

Безпідставними колегія суддів вважає і посилання відповідача на те, що начальника Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03.06.2009р. було притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку зі сплатою податку на прибуток у заниженому розмірі.

Так, відповідно до ч.4 ст.71 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обовязковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, преюдиціальне значення має постава у справі про адміністративне правопорушення, якщо розглядається справа про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова і лише у визначених питаннях, а саме чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Переданий на вирішення суду спір не стосується правових наслідків дій чи бездіяльності начальника Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці», а як було вище визначено, стосується правомірності та обґрунтованості рішення відповідача про визначення податкових зобовязань та штрафних (фінансових) санкцій).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення податкового органу про визначення податкових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 36541,00грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкції у сумі 16125,30грн. є протиправним, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Щодо застосування штрафних фінансових санкцій у сумі 26040,00грн. за несвоєчасну сплату авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997р., емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої п.10.1 ст.10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

Згідно з пп..17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обовязкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обовязковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобовязання з такого податку, збору (обовязкового платежу).

Отже, зазначеними нормами матеріального права визначено як порядок і строки сплати авансових платежів, нарахованих на суму дивідендів, так і відповідальність за несвоєчасну сплату таких авансових внесків.

З акту перевірки вбачається, що підставою для застосування штрафних санкцій стало те, що підприємством 18.11.2008р. сплачено дивіденди, в той час, як частина авансових платежів у сумі 13020,0грн, які нараховані на суму дивідендів, сплачені лише 03.12.2008р., що є порушенням п.п.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки граничним терміном сплати цих внесків є дата виплати дивідендів, тобто 18.11.2008р.

В той же час, відповідачем не враховано того, що позивач 18.11.2008р., тобто на час виникнення зобовязань сплатити авансові внески, відповідно до ст..14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», звернувся з листом до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі з метою укладення Договору про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань з податку на прибуток. При цьому, на момент звернення до ДПІ позивач не мав заборгованості зі сплати зобовязань з податку на прибуток.

Пропозиція позивача податковим органом була прийнята і 19.11.2008р. було укладено Договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань №51, відповідно до якого ДП «Криворізький ЕТЦ»надано розстрочення (відстрочення) сплати податкових зобовязань на загальну суму 204000,00грн. до 26.12.2008 року.

Отже, укладення договору про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань, відповідно до ст..14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», унеможливлює застосування податковим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату авансових платежів, нарахованих на суму дивідендів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що Договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань не стосується авансових платежів, оскільки не відноситься до податкових зобовязань підприємства.

Так, відповідно до пп..7.8.8 п.7.8. ст..8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»авансовий внесок з податку на прибуток підприємств, сплачений у звязку з нарахуванням (сплатою) дивідендів, є частиною податку на прибуток підприємств, а отже входить до податкових зобовязань підприємств.

Не погоджується колегія суддів і з доводами СДПІ про те, що з ними позивачем не було укладено Договір про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань, у звязку з чим СДПІ не узгоджувалось питання про розстрочення (відстрочення) податкових зобовязань.

Так, на час укладення Договору позивач був підзвітний Північній міжрайонній податковій інспекції у м.Кривому Розі, а не СДПІ ГМК у м.Кривому Розі, у звязку з чим не мав необхідності укладати такий Договір і з відповідачем. Вказаний факт не заперечувався відповідачем у судовому засіданні.

Не приймає до уваги колегія суддів і посилання відповідача на те, що начальника Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 13.05.2009р. було притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку з несвоєчасною сплатою авансових внесків, нарахованих на суму дивідентів.

Так, відповідно до ч.4 ст.71 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обовязковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, преюдиціальне значення має постава у справі про адміністративне правопорушення, якщо розглядається справа про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова і лише у визначених питаннях, а саме чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Переданий на вирішення суду спір не стосується правових наслідків дій чи бездіяльності начальника Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці», а як було вище визначено, стосується правомірності та обґрунтованості рішення відповідача про визначення податкових зобовязань та штрафних (фінансових) санкцій).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення податкового органу в частині застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату авансових платежів прийнято не у спосіб та не на підставі, що визначені вказаними законами, тобто є протиправним, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст..94 КАС України на користь позивача підлягають присудженню понесені судові витрати у вигляду судового збору у розмірі 3,40грн. Згідно із ч.2 ст.89 КАС України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2010 року по справі №2а-12510/09/0470 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»задовольнити.

Податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо металургійного комплексу у м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 10.04.2009р. №/0 в частині визначення штрафних санкцій в сумі 26040,00грн. за несвоєчасну сплату авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів та визначення податкових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 36541,00грн, а також штрафних санкцій в розмірі 16125,30грн. визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Національного науково - дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці»судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3,40грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 30.09.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Судді: І.Ю. Добродняк

ОСОБА_1