Справа № 13269/10
Суддя: Мірошниченко М.В.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2010 р. справа № 2-а-231/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Мірошниченка М.В.

суддів: Бишевської Н.А. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Трахт К.О.

за участю представників :

позивача: ОСОБА_1 дов. від 03.12.2010р., ОСОБА_2 дов. від 03.12.2010р.

відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Енергодарського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів міжшкільний навчально-виробничий комбінат»Енергодарської міської ради Запорізької області, м.Енергодар, Запорізька область

на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області

від 19.01.2010р.

у справі № 2-а-231/2010

за позовом Енергодарського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній

навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів міжшкільний навчально-

виробничий комбінат»Енергодарської міської ради Запорізької

області, м.Енергодар, Запорізька область

до відповідача ОСОБА_3 відділ у м.Енергодарі і Великобілозерському

районі Запорізької області, м.Енергодар, Запорізької області

про скасування обовязкових вимог

ВСТАНОВИЛА:

Енергодарським навчально-виховним комплексом «загальноосвітній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів міжшкільний навчально-виробничий комбінат»Енергодарської міської ради Запорізької області заявлено позов про скасування п.4 обовязкових вимог № 005-20/765 від 29.12.2009р. щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання комунальної власності та фінансів, предявлених ОСОБА_3 відділом в м. Енергодарі і Великобілозерському районі.

Ухвалою Енергодарського міського суду від 19.01.2010р. у справі № 2-а-231/10 на підставі п.1 ч.1 ст 109 КАС України відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень, який підлягає оскарженню в суді, оскільки він не несе наслідків, які призводять до порушення права перевіряємого субєкта. Суд розяснив, що позивач має право оскаржити акт перевірки до органу КРУ вищого рівня.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 19.01.2010р., позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на положення ст. 3 КАС України, Закон України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», зазначає, що законодавчо передбачено право надсилання органами КРУ до субєкта, який перевірявся, письмових вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення таких виявлених порушень, обєкт контролю повинен інформувати відповідний орган служби з поданням документів в підтвердження факту усунення порушень. Відповідач виступає в даному спорі у якості субєкта владних повноважень, а тому дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19.01.2010р. та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Представники позивача в судовому засіданні 08.12.2010р. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача до судового засідання не зявився. Про час, дату і місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 196 КАС України колегія суддів ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи без участі представника відповідача, оскільки його неявка не є перешкодою для цього.

Технічне фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою комплексу «Камертон».

За результатами судового розгляду справи в судовому засіданні 08.12.2010р. колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду апеляційної інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини справи, перевіривши їх доказами колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач заявив позовні вимоги про скасування п.4 обовязкових вимог № 005-20/765 від 29.12.2009р. щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання комунальної власності та фінансів, предявлених ОСОБА_3 відділом в м. Енергодарі і Великобілозерському районі Запорізької області.

Як свідчать матеріали справи, працівниками відповідача була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.06р. по 31.08.09р.

За результатами ревізії було складено Акт ревізії № 150/0011 від 20.11.2009р. із переліком виявлених ревізією порушень законодавства.

В подальшому відповідач надав позивачу обовязкові вимоги щодо усунення порушення законодавства з питань збереження і використання комунальної власності та фінансів № 005-20/765 від 29.12.2009р., в пункті 4 яких відповідач вимагав негайного відшкодування до міського бюджету за рахунок винних осіб у тому числі шляхом предявлення цивільних позовів зайво виплачених у 2008році бюджетних коштів на оплату праці працівників установи на суму 16204,79грн. з подальшим перерахуванням до бюджету по незаконно виплачених сумах на оплату праці сум зайвих відрахувань до державних цільових фондів у розмірі 5866,09грн.

Про вжиті заходи з виконання цих обовязкових вимог, відповідач зобовязав позивача у термін до 18.01.2010р. надати інформацію з доданням завірених належним чином копій документів, що підтверджують усунення порушень.

Не погодившись із приписом відповідача, викладеним в п.4 обовязкових вимог № 005-20/765 по суті виявлених порушень, позивач звернувся із позовом до суду про скасування п.4 таких обовязкових вимог.

Згідно п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що справу за даним позовом не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З приписів п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Основними критеріями відмежування справ підсудних адміністративним судам є субєктний склад та характер спірних правовідносин, тобто обов'язковим учасником публічно-правового спору має бути субєкт владних повноважень, а предметом судового розгляду у адміністративному провадженні має бути публічно-правовий спір.

Необхідно ознакою субєкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій у тих правовідносинах, щодо яких виник спір. Субєкт владних повноважень, до якого заявлено позов, повинен здійснювати владні управлінські функції щодо позивача.

Як вбачається з інформаційного листа Верховного суду України від 26.12.2005р. № 3.2-2005 у випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач наділений компетенцією владно керувати поведінкою позивача (направляючи позивачу обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень та вимагаючи надати документальне підтвердження такого усунення недоліків), тобто спір має встановлені нормами КАС України ознаки справи адміністративної юрисдикції.

Безпідставним є висновок суду першої інстанції, що позивач оскаржує Акт перевірки, який не містить обовязкових наслідків для позивача, що призводять до порушення його права. Так, позивач в позовній заяві не оскаржував Акт ревізії № 150/0011 від 20.11.2009р., оскільки предметом позову є вимога про скасування іншого документа, а саме п.4 обовязкових вимог № 005-20/765 від 29.12.2009р. При цьому, обовязкові вимоги були предявлені відповідачем на підставі п.7 ст 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні». Згідно до ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обовязковими для виконання службовими особами підконтрольних обєктів, що ревізуються. Аналогічна норма передбачена Порядком проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженим постановою КМУ від 20.04.2006р. № 550.

Отже, даний спір має ознаки справи адміністративної юрисдикції; відповідач по відношенню до позивача виступає у якості субєкта владних повноважень; позивач оскаржив в судовому порядку обовязкові вимоги відповідача, що носять обовязковий характер, а тому повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції безпідставно і помилково застосував ст. 109 КАС України та відмовив у відкритті провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду з метою вирішення процесуального питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 196, 199п.3, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Енергодарського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів міжшкільний навчально-виробничий комбінат»Енергодарської міської ради Запорізької області, м. Енергодар задовольнити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.01.2010р. у справі № 2-а-231/2010 скасувати.

Справу № 2-а-231/2010 направити до суду першої інстанції для вирішення процесуального питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала виготовлена в повному обсязі 21.12.2010р.

Головуючий: М.В. Мірошниченко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: О.В. Юхименко