Справа № 13732/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2010 р. справа № 2а-44/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Нагорної Л.М. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача провести перерахунок по підвищенню пенсії як інваліду війни ІІІ групи за період з 01.01.2000 року по 01.11.2007 року, зобов`язати відповідача провести перерахунок додаткової пенсії, як особі віднесеній до І категорії та для інваліда ІІІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, стягнути з відповідача недоплачену суму пенсії за період з 01.01.2000 року по 01.11.2007 року в розмірі 171109,42 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу різницю пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 6 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.01.2000 року по день винесення рішення суду, тобто, по 22.12.2009 року, зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу різницю пенсії відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.01.2000 року по день винесення рішення суду, тобто по 22.12.2009 року, в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії, як інваліду ІІІ групи, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за період з 01.01.2000 року по день винесення рішення суду, тобто по 22.12.2009 року, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати. Пов`язані з оплатою наданої йому юридичної допомоги в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) та є інвалідом ІІІ групи, захворювання якого повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи. Позивач перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області з 01.09.1999 року та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, позивач є інвалідом війни ІІІ групи, а тому користується правом на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 даного Закону визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій, це зокрема, державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач здійснював розрахунок пенсії позивачу виходячи із встановленого постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2002 року Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, № 894 від 13.07.2004 року, № 1293 від 27.12.2005 року розміру, який складає 19,91.

Відповідач у 2008 році здійснював розрахунок пенсії позивачу виходячи із постанови Кабінету Міністрів України КМУ № 654 від 16.07.2008 року та Закону України Про державний бюджет на 2008 рік, яким ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції.

Проте, Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія норм статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за якими особам постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щомісячно з 22 травня 2008 року пенсія у складі державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова КМУ № 654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Не можна визнати правильною й позицію відповідача, що ґрунтується на частині п'ятій статті 54 Закону № 796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, а не розміри, визначені даним Законом.

При визначенні розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позовних вимог за період з 01.01.2000 року суд першої інстанції, не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач просив застосувати наслідки такого пропуску. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідку пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте, судом першої інстанції не вирішено заявлене клопотання відповідачем.

В позовній заяві позивач не зазначив поважних причин пропуску звернення до суду, будь-яких інших заяв щодо поновлення строку позивачем не подавалося, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період з 01.01.2000 року по 30.03.2007 року.

Позивачу виплата підвищення до пенсії як інваліду війни здійснювалося з 01.09.1999 року у розмірах, що відповідають положенням ч. 4 ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 01.04.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах згідно з ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно, починаючи з 01.04.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текс постанови виготовлено 25 листопада 2010 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Ю.М. Дадим