Справа № 826/6926/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2015 року письмове провадження № 826/6926/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомДержавного вищого навчального закладу «Київський Національний економічний університет імені Вадима Гетьмана»
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Державний вищий навчальний заклад «Київський Національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (надалі - позивач або ДВНЗ) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. (надалі - відповідач або Уповноважена особа Фону), в якому просив:

1. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо відхилення і неакцептування вимоги ДВНЗ на суму 880 615,15 грн.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду акцептувати вимогу ДВНЗ в розмірі 880 615,15 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем протиправно неакцептовано частину заявлених грошових вимог позивача, що призвело до порушення його прав та законних інтересів як кредитора банку.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення проти позову, в яких наголосив на відсутності правових підстав для включення позивача до реєстру кредиторів банку акцептованих грошових вимог на заявлену позивачем суму у повному обсязі, просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 21.05.2015 року судом до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - третя особа або Фонд).

Третя особа письмових пояснень чи заперечень по суті заявлених позовних вимог суду не подала.

Керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неприбуттям відповідача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх позиції, судом встановлено наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 року прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк».

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про початок здійснення ліквідаційної процедури ПАТ «Брокбізнесбанк», та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку.

Відомості про ліквідацію Банку опубліковано в газетах «Урядовий кур'єр» № 106 (5235) від 14.06.2014 року та «Голос України» № 113 (5863) від 14.06.2014 року.

З огляду на зазначене та враховуючи положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач звернувся до відповідача з заявою про задоволення вимог кредитора від 09.07.2014 року № 01/13-992, якою просив акцептувати його грошові вимоги в загальному розмірі 989 066,63 грн.

За результатом розгляду зазначеної заяви, відповідач листом від 28.10.2014 року № 7/230-кр повідомив позивача про акцептування лише частини його вимог в розмірі 356 223,06 грн., які будуть задовольнятися в 7 чергу.

Не погоджуючись з відповідачем в частині акцептування частини заявлених вимог, позивач звернувся до нього з листом від 12.11.2014 року № 01/13-1609, яким просив відповідача надати додаткову довідку щодо акцептування його кредиторських вимог та детально розшифрувати акцептовану суму в розмірі 356 223,06 грн., зазначити причини відмови в сумі 632 843,57 грн. та залишку євро 15286,00 та доларів США - 190,14 грн.

Проте, листом Уповноваженої особи Фонду від 03.12.2014 року № 66-кр було надано лише розшифровку з зазначенням причин щодо неакцептованих сум кредиторських вимог позивача в розмірі 880 615,15 грн., а саме зазначено:

кошти за чекову книжку в сумі 50,00 грн. обліковуються на рахунку доходів Банку № НОМЕР_2, відповідно є доходами Банку та не можуть бути розглянуті як кредиторська заборгованість АТ «Брокбізнесбанк»;

кошти в сумі 674 902,71 грн. були сплачені фізичними особами, тому кредиторами АТ «Брокбізнесбанк» є платники коштів за навчання, за проживання в гуртожитках, плата за електроенергію, за послуги проведення занять з плавання, за дипломи, оскільки їх кошти з технічних причин не були своєчасно перераховані Банком;

кошти в сумі 4 336,20 грн., що були надлишково перераховані ОСОБА_4, обліковуються на її картковому рахунку № НОМЕР_1 не можуть бути повернені позивачу;

кошти в сумі 201 326,24 грн. документально не підтверджені.

Позивач вважає протиправним акцептування його вимог не у повному обсязі, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон).

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (частина 2 статті 1 Закону).

Відповідно до частини 1 та частини 5 статті 34 Закону, фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації (частина 1 статті 35 Закону).

Згідно частини 1 статті 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (частина 5 статті 45 Закону).

Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду (частина 1 статті 46 Закону).

З дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку (пункт І частини 2 статті 46 Закону).

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 статті 46 Закону).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 48 Закону, Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, крім іншого, виконує повноваження органів управління банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно статті 49 Закону, Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці (частина 5 статті 49 Закону).

За приписам частини 1 статті 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Згідно частини 4 статті 26 Закону, Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах.

Як вже зазначалося раніше, відповідач відмовив позивачу в акцептуванні частини заявлених ним грошових вимог до Банку в розмірі 880 615,15 грн., оскільки:

кошти за чекову книжку в сумі 50,00 грн. обліковуються на рахунку доходів Банку № НОМЕР_2, відповідно є доходами Банку та не можуть бути розглянуті як кредиторська заборгованість АТ «Брокбізнесбанк»;

кошти в сумі 674 902,71 грн. були сплачені фізичними особами, тому кредиторами АТ «Брокбізнесбанк» є платники коштів за навчання, за проживання в гуртожитках, плата за електроенергію, за послуги проведення занять з плавання, за дипломи, оскільки їх кошти з технічних причин не були своєчасно перераховані Банком;

кошти в сумі 4 336,20 грн., що були надлишково перераховані ОСОБА_4, обліковуються на її картковому рахунку № НОМЕР_1 не можуть бути повернені позивачу;

кошти в сумі 201 326,24 грн. документально не підтверджені.

В той же час, суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до договору на здійснення готівкового обслуговування від 26.05.2012 року № 2012/КНЕУ/1, укладеного між Банком та позивачем (Клієнт), Банк здійснює готівкове обслуговування Клієнта через рахунки 257-ї групи, що відкриті на ім'я ГУ ДКСУ в м. Києві.

Згідно пунктів 1.2., 4.3.1. зазначеного договору, Банк, крім іншого, здійснює видачу Клієнту грошових чекових книжок, оплата яких здійснюється згідно тарифів Банку.

На виконання зазначених умов договору, позивачем платіжним дорученням від 28.02.2014 року № 321 були перераховані кошти за чекову книжку на рахунок НОМЕР_2, проте чекову книжку він не отримав.

При цьому, за приписами пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, вдень його надходження.

Крім того, згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами положень статей 561, 615 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору та від зобов'язання не допускається.

Враховуючи, що Банком не виконано умов договору щодо видачі чекової книжки, за яку позивачем здійснено оплату в розмірі 50,00 грн., зазначена сума має бути повернута позивачу шляхом її акцептування відповідачем.

Також, відповідно до умов договору про приймання платежів від фізичних осіб готівкою на користь юридичної особи від 25.05.2012 року № 141/011-02, укладеного між Банком та позивачем (Клієнт), Банк здійснює приймання платежів готівкою від фізичних осіб на користь Клієнта через операційні каси Банку та його відокремлених підрозділів та у відповідності з реквізитами заповнених платниками касових документів, перераховує їх на поточні рахунки Клієнта.

Відповідно до пункту 1.3. зазначеного договору, прийняті Банком платежі від фізичних осіб перераховуються на поточні рахунки клієнта не пізніше наступного робочого дня. Кожний прийнятий платіж перераховується на поточні рахунки Клієнта окремою сумою.

В той же час, за даними позивача, що не заперечується та не спростовується відповідачем, починаючи з 19.02.2014 року прийняті Банком платежі для перерахування їх на рахунок позивача як оплата за навчання, за проживання в гуртожитках, за електроенергію тощо, не перераховувались на рахунки позивача. Станом на 24.06.2014 року не перераховано на рахунки позивача кошти як плата за послуги в загальній сумі 674 902,71 грн.

При цьому, відповідач вважає, що в такому випадку кредиторами Банку є платники коштів, що є помилковим твердженням та судом до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1.32, пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно пункту 8.1 статті 8 зазначеного Закону, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За правилами пункту 24.1 статті 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу.

Пунктом 24.3 статті 24 зазначеного Закону визначено, що при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Наведене свідчить, що з моменту прийняття від ініціатора до виконання банком документа на переказ готівки разом із сумою готівки ініціювання переказу вважається завершеним, а відтак після закінчення строків, передбачених для виконання доручення клієнта, прийнята до переказу сума готівки належить отримувачу, а ініціатор втрачає право на таку готівку.

Таким чином, відповідач, в порушення своїх зобов'язань за договором № 141/011-02 від 25.05.2012 року, прийняв платежі від фізичних осіб як оплату за надані позивачем послуги на загальну суму 674 902,71 грн., але безпідставно не перерахував їх на розрахунковий рахунок позивача, отже зазначена сума має бути акцептована відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу № 1402-ст від 14.09.2012 року студентці 5 курсу ОСОБА_4 була призначена стипендія в розмірі 730,00 грн. з 01.09.2012 року по 31.12.2012 року, проте, згідно наказу від 17.09.2012 року № 1443-ст з 24.09.2012 року до 30.06.2013 року, зазначена студентка була направлена в Ворвік бізнес школу (Великобританія) для включеного навчання зі збереженням середньої стипендії на весь період її навчання у Великобританії, про що був виданий наказ від 21.12.2012 року № 2199-ст про збереження стипендії в розмірі 730 грн. на період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року.

На виконання зазначених наказів, позивач в період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року щомісячно перераховував стипендію на підставі платіжних доручень.

В той же час, згідно наказу від 05.03.2014 року № 451-ст ОСОБА_4 була відрахована з Університету з 28.02.2014 року у зв'язку з незадовільним складанням академічної заборгованості за І семестр 2012-2013 навчального року.

У зв'язку з перебуванням за кордоном студентка ОСОБА_4 не звернулась до Банку щодо повернення надлишкових коштів, але 03.03.2014 року надала заяву позивачу про згоду на повернення стипендії з січня 2013 року по червень 2013 року у розмірі 4336,20 грн. з карткового рахунку на рахунок позивача.

З огляду на наведене, позивача надіслав Банку лист № 01/13-387 від 03.03.2014 року про повернення надлишкових коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 в сумі 4 336,20 грн., відповідно до заяви студентки.

Не отримавши відповіді, позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 11.07.2014 року № 01/13-1011 з вимогою про повернення надлишкових коштів, на що отримав відповідь від 21.07.2014 року № 9826/010-03, що ОСОБА_4 повинна звернутись до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в індивідуальному порядку.

При цьому, суд вважає, що оскільки на рахунку ОСОБА_4 були наявні відповідні кошти та згода на їх повернення позивачу, відповідна сума мала бути повернута позивачу, отже має бути акцептована відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Банком були укладені договори оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі позивача, за якими Банк приймав у платне користування державне нерухоме майно відповідної площі, яке перебуває на балансі позивача.

Проте, Банк у порушення умов відповідних договорів не оплатив рахунки позивача за договорами оренди державного майна на загальну суму 197 258, 47 грн. Доказів на спростування зазначеної суми відповідачем суду не подано.

Крім того, між позивачем та Банком укладалися договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, за умовами яких, Банк зобов'язувався вносити на рахунок позивача плату за комунальні послуги, податкові платежі на підставі наданих позивачем рахунків.

При цьому, враховуючи, що позивач не є постачальником комунальних послуг, а є їх споживачем, він сплачує за їх надання на підставі виставлених постачальниками цих послуг рахунків за період з 01.02.2014 року по 01.07.2014 року згідно укладених договорів: ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київгаз» та Коледжем інформаційних систем і технологій ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені В. Гетьмана».

Позивач щомісячно сплачував за рахунок бюджетних коштів за спожиті комунальні послуги згідно зазначених договорів, що підтверджується відповідними первинними документами, в той час, як Банк не виконував своїх зобов'язань по оплаті рахунків, наданих позивачем, у зв'язку з чим утворилась заборгованість Банку перед позивачем на суму 4 067, 77 грн., яка, з огляду на вищенаведене, має бути акцептована відповідачем.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами частини 1 статті 9, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідач не виконав обов'язку щодо доказування виходячи з вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Київський Національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. щодо відхилення і неакцептування вимоги ДВНЗ на суму 880 615,15 грн.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. акцептувати вимогу ДВНЗ в розмірі 880 615,15 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій