Справа № 20610/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2010 р.справа № 2а-7625/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Світловодської обєднаної державної податкової інспекції

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 року у справі № 2а-7625/09/1170 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодської обєднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.06.2009р. № в розмірі 19258,00 грн., як протиправне. Штрафні санкцій застосовано до позивача за порушення вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що перевірка проведена відповідачем з порушеннями вимог Закону України «Про державну податкову службу України», висновки перевіряючи про порушення позивачем п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»зроблені безпідставно, а тому застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції у сумі 19258,00 грн. є необґрунтованими.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що повноважними особами Світловодської обєднаної державної податкової інспекції 10.05.2009 року проведено позапланову виїзну перевірку магазину № 13 відділу хозтовари, розташованого по вул.Мира,17 у с. Подорожнє, з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1

В. порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки складено акт від 10.05.2009р., в якому зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг».

Суть порушення полягала в тому, що на думку податкового органу, у магазині здійснювалась торгівля товарами, які не були обліковані за місцем їх реалізації, а саме під час перевірки було встановлено знаходження не облікованих у встановленому порядку товарно-матеріальних цінностей на суму 9629,00 грн.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.06.2009 року №, яким до позивача застосовані фінансові санкції у розмірі 19258 грн.

Штрафні санкції, згідно рішення від 01.06.2009р., застосовано податковим органом відповідно до вимог ст..20 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»і їх розрахунок полягає у наступному: 9629,00грн. х 2 = 19258,00грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових санкцій) є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року2 зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З огляду на предмет спору, визначальними обставинами, для вирішення спірних правовідносин, є встановлення правомірності оскарженого рішення відповідача, а саме чи прийняте таке рішення на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальною підставою для застосування фінансових санкцій, згідно ст..20 названого Закону, є встановлення контролюючим органом факту реалізації необлікованого товару.

Як вбачається з рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01 червня 2009 року № його прийнято на підставі акту перевірки від 10.05.2009р., в якому зроблені висновки про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Між тим, Акт перевірки не містить в собі відомостей про те, що перевіряючими особами ДПІ встановлено факт реалізації необлікованого товару, а саме найменування цього товару, його кількість та ціна, за якою його було реалізовано. В акті відображено лише те, що в магазині, на час проведення перевірки, знаходиться необлікований за місцем реалізації товар на суму 9629,00грн.

Отже, враховуючи акт перевірки, який став підставою для прийняття спірного рішення, відповідачем розраховані фінансові санкції з огляду на наявність в магазині необлікованого за місцем реалізації товару, що суперечить вимогам ст..20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якою передбачена відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Таким чином відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що проведеною перевіркою встановлено факт реалізації необлікованого товару.

Крім цього, колегія суддів вважає, що позиція податкового органу відносно того, що субєкти підприємницької діяльності - фізичні особи зобовязані вести облік товарів за місцем їх реалізації не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 7,8) позивач є субєктом підприємницької діяльності-фізичною особою, яка здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та свідоцтво про сплату єдиного податку.

Відповідно до ст..4 Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», спрощена система оподаткування обліку та звітності для субєктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір субєкта малого підприємництва. Форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Згідно із ст..6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», облік товарних запасів фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, визначена Інструкцією про прибутковий податок з громадян, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 21.04.1993р. №12, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.06.93р. за №64 (із змінами та доповненнями).

Книга обліку доходів і витрат не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Порядком ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1269 передбачено, що книга обліку доходів і витрат (далі книга) ведеться субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування субєктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі субєкти підприємницької діяльності).

Відповідно до п.5 Порядку субєктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості:

- порядковий номер запису;

- дата здійснення операції, повязаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом;

- сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника;

- сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг);ї

- сума виручки від продажу товарів (надання послуг) з підсумком за день.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 599 від 29.10.1999 року «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі»(із наступними змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №752/4045, встановлено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Таким чином, вищенаведеними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини у сфері малого підприємництва, не передбачено обовязок субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб вести облік товарів за місцем реалізації, на чому наполягав податковий орган, застосовуючи штрафні (фінансові) санкції до позивача.

Отже, доводи відповідача про обґрунтованість оскарженого рішення є безпідставними і спростовуються встановленими обставинами справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України і підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Світловодської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2010 року у справі № 2а-7625/09/1170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк