Справа № 136/2135/14-а
Суддя: Мочульська Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2135/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"28" жовтня 2014 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Білінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ст. Інспектор СОМ ДТП ВДАІ майора міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серія ПС1 №486663 від 18.09.2014 року у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області, як до адміністративного суду, із вищевказаним позовом до відповідача, як посадової особи субєкта владних повноважень, обґрунтовуючи підставність своїх позовних вимог з огляду на таке.

18.09.2014 року старшим інспектором СОМ ДТП ВДАІ майором міліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №486663 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 340 гривень, у звязку із тим, що 18.09.2014 року о 14 годині в місті Вінниця по вул.. Чехова на залізничному переїзді він, ОСОБА_1, здійснив рух у два ряди, чим порушив п.20.4 ПДР. Вважає вказане рішення посадової особи субєкта владних повноважень про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності незаконним, а відтак таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи та винесені оскаржуваного ним рішення було грубо порушено норми процесуального та матеріального права, а також його право на захист. Зокрема, на думку позивача, його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП за відсутності в його діях порушень п.20.4 ПДР; вчинення адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення збігаються в часі та даті, що суперечить нормам КУпАП, якими визначено загальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП, щодо направлення протоколу особі уповноваженій розглядати справу про адміністративне правопорушення, строків розгляду справи; розгляд справи проведено в спрощеному порядку без доведення вини позивача, зясування усіх обставин, що мають значення для розгляду справи (ст..33, 252, 280 КУпАП), без зазначення доказів в оспорюваній постанові в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення; його, як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавлено права на захист у визначеному законом порядку.

В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у заявленому ним обсязі, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач СОМ ДТП ВДАІ майор міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в установленому законом порядку, проте на пропозицію суду надав суду письмове заперечення проти позову позивача, яке аргументував наступним чином.

Заявлений ОСОБА_1 позов він, Старший інспектор сектору ОМ ДТП майором міліції ОСОБА_2, не визнає, вважає його незаконним, необгрунтованим, оскільки він діяв в межах наданих йому чинним законодавством повноважень, а позивач не надав жодних підтверджень протиправності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно нього та її розгляду.

З приводу обставин скоєного позивачем 18 вересня 2014 року порушення вимог п. 20.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), пояснив наступне.

18.09.2014р. о 14:00 год. він, ОСОБА_2, спільно з інспектором сектору АТІ ВДАІ з обслуговування м. Вінниці (м. Вінниця) молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби в місті Вінниці по вул. Немирівське шосе, Лебединського, ОСОБА_4, Чехова. У цей час позивач, керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак АВ 7887СА, рухаючись по вул. Чехова, здійснив рух через залізничний переїзд в два ряди, чим скоїв порушення вимог пункту 20.4 ПДР України, відповідно до якого «якщо перед переїздом немає дорожньої розмітки або дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху, рух транспортних засобів через переїзд дозволяється лише в один ряд» та за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 123 КУпАП. Після зупинки вказаного транспортного засобу згідно положень пункту 21-1 статті 11 Закону України "Про міліцію" він, ОСОБА_2, роз'яснив позивачу суть скоєного ним правопорушення, та відповідно до вимог ст.ст. 254 - 256 КУпАП склав протокол про адміністративне правопорушення серії АВ 2 № 198729, водій надав пояснення, підписав та отримав його копію. У подальшому, згідно положень статей 222 та 276 КУпАП ним було прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача розпочато та проведено відповідно до вимог ст.ст. 278-280 КУпАП. Інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача не надавались. Крім того, їх необхідність у матеріалах справи не визначена адміністративним законодавством. Під час розгляду справи він врахував, що основним завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні, так як згідно з вимогами законодавства доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача згідно положень статей 283 - 285 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в розмірі 340 гривень. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику (позивачу). Вважає, що винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

Звернув увагу суду на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксований ним на відеокамеру, в пояснені гр. ОСОБА_1 зазначив, що порушив ненавмисно.

Крім цього, позивач не оскаржував винесену постанову в порядку статті 288 КУпАП у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва підрозділу ДАІ МВС.

З огляду на наведене просив суд у задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до нього - відмовити.

У відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи те, що позивач скористався своїм правом врегульованим ч. 4 ст.122 КАС України, а відповідач не зявився до суду без поважних причин, суд не вбачає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні, що узгоджується з правилами ст.128 КАС України, а тому проводить його на підставі доказів наявних у справі.

Обстежившись матеріалами справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18.09.2014 року о 14 годині 10 хвилині в місті Вінниця на вул.. Чехова старшим інспектором СОМ ДТП ВДАІ майором міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АБ2 №198729 відносно гр.. ОСОБА_1 за ч.1 ст.123 КУпАП у звязку із тим, що 18.09.2014 року о 14 годині в місті Вінниця по вул.. Чехова гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода» державний номерний реєстраційний знак НОМЕР_1, на залізничному переїзді, здійснив рух в два ряди, чим порушив п.20.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.123 КУпАП. Водія повідомлено, що розгляд справи відбудеться 18.09.2014 року о 14 годині 20 хвилин в м. Вінниця на вул.. Чехова та вручено копію наведеного протоколу, про що проставлено підпис водія.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення старшим інспектором СОМ ДТП ВДАІ майором міліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення 18.09.2014 року в місті Вінниця на вул.. Чехова, відповідно до якої, водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 340 гривень та копію такого рішення вручено ОСОБА_1

Отже судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору регулюються нормами КУпАП, Законом України „ Про дорожній рух від 30.06.1993, № 3353-XII, Правилами дорожнього руху від 10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними нормативно правовими актами, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Так, винесена посадовою особою Державтоінспекції постанова у справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2014 року перевірялась судом на предмет дотримання посадовою особою суб'єкта владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, що узгоджується з приписами ст.2 КАС України.

Судом встановлено, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.123 КУпАП настає у разі порушення особою, яка керує транспортним засобом, правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до положень Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 (далі ПДР).

За правилами п.20.4.ПДР, якщо перед переїздом немає дорожньої розмітки або дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху, рух транспортних засобів через переїзд дозволяється лише в один ряд.

У п.1.10 ПДР дано визначення поняття смуга руху, відповідно до якої це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Відповідно до п.11.1. ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно п. 11.2.ПДР, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

На виконання вимог ухвали суду від 02.10.2014 року, відповідачем в якості доказу було надано відеозапис зафіксований ним на камеру.

Суд, давши аналіз такому доказу встановив, що із відеоролика неможливо встановити приналежність автомобіля «Шкода» саме позивачеві, оскільки не проглядається державний номерний знак транспортного засобу. Відеоролик не містить посилань на те, де (місцезнаходження), коли (дата), в який час доби було здійснено такий запис; не встановлено наявність залізничного переїзду; не проглядаються будь які дорожні знаки в напрямку руху автомобіля «Шкода». Крім цього, дії водія автомобіля «Шкода» в даному випадку є вірними, оскільки він рухався по головній дорозі, яка має поворот праворуч, в який вїхав інший автомобіль, що рухався в попутному напрямку із автомобілем «Шкода» поруч, що відповідає п.10.5 ПДР.

Відповідно до абзацу 3 п.21 ч.1 ст.11 Закону України „ Про міліцію , працівники міліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху і виконання покладених на них обовязків мають право використовувати лише ті технічні засоби, які передбачені нормативно правовими актами.

Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР затверджено наказом МВС України від 01.03.2010 року № 33.

Всупереч вказаним нормам закону відповідачем не зазначено, яким технічним засобом здійснювалось фіксування порушення ПДР.

За правилами ст.. 70 КАС України,визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Ураховуючи вище встановлені судом обставини, суд вважає наданий відповідачем в якості доказу відеозапис неналежним доказом в підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП.

Крім цього, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія АБ2 №198729 від 18.09.2014 року, окрім суті правопорушення, в протоколі не зазначено інших доказів у тому числі і наданого відповідачем відеозапису, про який, відповідно до вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, зазначення усіх доказів, які здобуті в ході розгляду справи є обовязковим.

Також не заслуговують на увагу суду доводи відповідача з приводу недотримання позивачем порядку оскарження винесеної ним постанови у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва підрозділу ДАІ МВС, оскільки правилами ст..288 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності надано альтернативне право на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, тобто у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно правил ст..254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а інший в силу ст.257 КУпАП, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, чітко регламентовано порядок сповіщення особи про розгляд справи, розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з'ясуванню, зокрема: місце розгляду справи; строки розгляду справи; порядок розгляду справи, тощо.

Як убачається зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2014 року, справа про адміністративне правопорушення розглянута Інспектором Державтоінспекції на місці його вчинення з різницею у декількох хвилин, де й було зафіксоване адміністративне правопорушення, що суперечить положенням зазначеним у ч. 3 ст. 258 КУпАП, оскільки ст.123 КУпАП не передбачена в переліку статей ч.1 ст.258 КУпАП, а відтак вона підлягала розгляду за загальними правилами, що наведені вище та таку постанову повинні виносити тільки відповідні працівники Державтоінспекції МВС України, які мають спеціальні звання за наслідками розгляду адмінматеріалів, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, і в порядку визначеному ст. ст. 278 - 280 КУпАП, а саме: вона мала бути розглянута посадовою особою правомочною розглядати справу у пятнадцятиденний строк з дня одержання.

При цьому відповідачем інспектором Григораш В.М. всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП та п. 4.1 (абзац 3) Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77 (далі - Інструкції), не було надано жодних доказів, що він має спеціальне звання та відповідно до своїх функціональних обов'язків має право самостійно виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до п. 12.4 цієї ж Інструкції таке право тільки надано інспекторам з адміністративної практики Державтоінспекції МВС України, яким, відповідно до положень п. 15.6. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009 р. № 111, а отже Інспектор ВДАІ був зобовязаний передати складені ним протоколи про адміністративне правопорушення після закінчення зміни командирові підрозділу ДПС, чи особі, яка його замінює, або працівникові, на якого покладено ці обов'язки, для реєстрації та передачі до відділів (відділень) Державтоінспекції МВС з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах протягом однієї доби, а у випадку коли передача протоколів припадає на вихідний чи святковий день, вона переноситься на наступний за ним робочий день.

Разом з тим, як можна дотриматись процесу розгляду справи, зясувати всі обставини, що необхідні для розгляду справи про адміністративне правопорушення, врахувати обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП), тощо, оскільки момент вчинення правопорушення та розгляду справи співпадають у даті та різняться кількома хвилинами в часі, що вказує на спрощений порядок розгляду такої справи та на окрему самостійну підставу для скасування постанови як незаконної, на неприпустимість якого вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України з даного питання.

Тому не доведеними суд вважає також посилання відповідача як на доказ вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП пояснення зазначені позивачем у протоколі про адміністративне правопорушення, де він вказав, що «порушив ненавмисно, далі буду обережнішим», оскільки з урахуванням спрощеного порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд якої відбувся з різницею у декілька хвилин з моменту вчинення до моменту винесення рішення у справі, позбавив позивача можливості дати належну оцінку події та обставинам, які стались 18.09.2014 року о 14 годині.

Зрештою, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конституції України як Основного Закону України, а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються при розгляді справ та які відповідно є джерело права в Україні.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Всупереч наведеного, відповідач розглянув та вирішив справу про адміністративне правопорушення, допустивши порушення прав та охоронюваних інтересів останнього, які передбачені статтею 268 КУпАП, ст.63 Конституції України та пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, що є грубим порушенням прав людини і громадянина України, яке особа, що складає протокол про адміністративне правопорушення чи виносить відповідну постанову, зобов'язана забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реалізувати таке своє право на захист, роз'яснивши її права та надавши можливість скористатись правовою допомогою.

На недопущення прав особи при провадженні процесуального механізму визначеного нормами КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення звернуто було увагу і у п.4.2. рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010.

Крім цього, позбавлена будь-якого логічного змісту суть адміністративного правопорушення викладена в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, згідно яких ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода» на залізничному переїзді здійснив рух в два ряди.

Вищевикладене вказує на грубе порушення норм матеріального та процесуального права, яке регулює виниклі правовідносини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Оцінивши в сукупності усі зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що оспорювана позивачем постанова не може вважатись такою, що прийнята відповідачем із дотриманням встановлених нормами КУпАП процедурою та спеціальних нормативно правових актів з вирішення даного питання та свідчить про наявність підстав для висновку про порушення відповідачем як посадовою особою субєкта владних повноважень вимог ч.3 ст.2 КАС України при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення, а відтак наявні усі підстави для визнання протиправним та скасування такого рішення, що відповідає правилам ст..162 КАС України та задоволення позову, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 9, 121 ч.6, 126 ч.1, 222, 252, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №486663 від 18.09.2014 року винесену до Ст. Інспектор СОМ ДТП ВДАІ майором міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в прибуток держави в сумі 340 гривень.

Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_5