Справа № 19351/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2010 р.справа № 2а-322/2010/0423

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІАП ВДАІ Магдалинівського району ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АЕ №117477 від 05 січня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову АЕ №117477, винесену ІАП ВДАІ Магдалинівського району ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн.

Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року, а справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, визнавши дії інспектора незаконними. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясовано всіх обставин, що мають значення для справи, зясовувати які необхідно за допомогою свідків та проведення експертиз.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач до суду не подавав.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав, у ній зазначеній, однак не посилався на будь-які додаткові докази на підтвердження неправомірності рішення субєкта владних повноважень, не зазначав і про свідків, яких, на його думку, необхідно заслухати у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2010 року ІАП ВДАІ Магдалинівського району ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ №177888, відповідно до якого, позивач, 05 січня 2010 року в смт. Магдалинівка по вул. Радянській, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку та стоянку ближче 10м від перехрестя вул.Радянської та пров.Жовтневого, тим самим порушив п. 15.9 ПДР України. На підставі цього протоколу, 05 січня 2010 року було винесено постанову серії АЕ №117477 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 260,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.15.9 «ґ»Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., зупинка та стоянка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

Отже, ПДР визначено обставини, за наявності яких забороняється зупинка та стоянка транспортного засобу.

Відповідно до ст..251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом, як це передбачено ст.251 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 05.01.2010р. позивачем, якому була надана можливість власноручно викласти свої пояснення щодо обставин скоєного правопорушення, зазначено: «Остановился для сдачи отче та за 1909 год »Таким чином, при підписанні даного протоколу ОСОБА_1 фактично визнав обставини, викладені у протоколі щодо здійснення зупинки та стоянки ближче ніж 10м від перехрестя, оскільки своєї незгоди з порушенням п.15.9 ПДР України він не зазначав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, обґрунтовано прийняв постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, у звязку з чим колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування судом обставин справи.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині закриття провадження у справі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки , відповідно до ч.3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених статтею 203 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування та направлення справи на новий судовий розгляд не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 29 жовтня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.А. Уханенко