Справа № 21386/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р.справа № 2а-16561/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод"

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 р. по справі № 2а-16561/09/0470

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод"

до: Заводського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції

про: визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просило визнати протиправними дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції щодо звернення стягнення на виробниче обладнання, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод»і використовується в виробничих цілях та виключити з акту опису й арешту майна виробниче обладнання, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод»і використовується в виробничих цілях.

В обґрунтування уточненого позову позивач зазначив, що 14.06.2009 року Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції розпочато зведене виконавче провадження №495 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод». Постановою від 25.05.2009 року відповідачем накладено арешт на майно товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод», заборонено здійснення відчуження майна, що належить позивачу. 18.08.2009 року державним виконавцем Вишняковим С.В., в присутності понятих, присутніх та із залученням експерта, здійснено опис і арешт виробничого обладнання товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод», про що складено відповідний акт. Позивач вважає протиправними дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції щодо звернення стягнення та включення до акту опису і арешту всього виробничого обладнання товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод», що використовується у виробництві. Також позивач зазначив, що при складенні акту опису і арешту майна залучено понятими працівників товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод», що суперечить вимогам п.2.4.1 Наказу Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 р. «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 р у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що висновок суду щодо пропуску позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав не відповідає нормам діючого законодавства та взаємовідносинам між позивачем та відповідачем. Крім того, судом не розглянуто пояснення позивача, які містяться в тексті уточненої позовної заяви щодо строків подання позовної заяви. На думку апелянта, судом допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 25 травня 2009 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження по виконанню судового наказу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі 2-н-276-09, виданого 01.04.2009 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод»боргу на користь ОСОБА_1, виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська по справі 20950, виданого 21.04.09 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод»боргу на користь ОСОБА_2., винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод»(код 33981727, адреса: м. Дніпродзержинськ, вул. Стасова, 79) та оголошення заборони на його відчуження.

12 червня 2009 року, в порядку ст.ст. 5, 50 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод».

18.08.2009 року державним виконавцем Вишняковим СВ., в присутності понятих, присутніх та із залученням експерта, здійснено опис і арешт виробничого обладнання товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод», про що складено акт серія АА №952515.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; проводить оцінку (переоцінку) майна в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 64 вищезазначеного Закону, у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно. На зазначене майно накладається арешт, і воно реалізується в такій черговості:

1) у першу чергу - майно, яке безпосередньо не використовується у

виробництві (цінні папери, кошти на депозитних та інших рахунках боржника, валютні

цінності, легковий автотранспорт, предмети дизайну офісів та інше майно, готова

продукція (товари);

2) у другу чергу - інші матеріальні цінності, які безпосередньо не

використовуються у виробництві;

3) у третю чергу - об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні

засоби, а також сировина і матеріали, призначені для здійснення виробництва.

Відповідно до п.п 6.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, у разі відсутності в боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності, або закріплене за ним у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмеженого в обороті), незалежно від того, хто фактично використовує це майно. У разі накладення арешту на майно третьої черги, що належить боржнику - юридичній особі, державний виконавець у 3-денний строк повідомляє власника або уповноважений ним орган, до сфери управління якого належить майно, та в разі потреби (якщо державі належить 25%, 50%, плюс одна акція та більше) - Фонд державного майна України про накладення арешту на майно боржника -юридичної особи, а також дані про склад і вартість майна, на яке накладено арешт, і про розмір вимог стягувача. Копія зазначеного повідомлення надсилається до податкового органу, який контролює здійснення боржником - юридичною особою платежів до бюджетів усіх рівнів.

Як свідчать матеріали справи, за 3 місяці до проведення опису майна позивача державним виконавцем, одночасно з постановою про відкриття першого виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «ДАЗ», позивачу надіслано листа з вимогою повідомити про наявність майна, підлягаючого опису й арешту, але відповіді з ТОВ «ДАЗ»не отримано, запитаної державним виконавцем інформації не надано. Крім того матеріали справи свідчать, що листами від 06.07.09 вих. №3/03-14/5089, 12.08.09 вих. №3/03-14/6438, 09.03.10 вих. №3/03-14/3301 позивачу було запропоновано повідомити про майно, яке безпосередньо не використовується у виробничій діяльності з метою звернення на нього стягнення, але жодної відповіді також не було надано.

Посилання апелянта на те, що висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав не відповідає нормам діючого законодавства, не приймається колегією суддів до уваги, з огляду на наступне.

Згідно ст.. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Матеріали справи свідчать, що позивачу про складення акту опису й арешту майна було відомо 18.08.09 року - в день його складення, проте до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дій та виключення з акту опису й арешту майна позивач звернувся тільки 03.12.2009 р. В судовому засіданні представник відповідача наполягав на застосуванні негативних наслідків у разі пропущення позивачем строків звернення до суду за захистом свого порушеного права, та зазначав, що поважні підстави для поновлення цього строку відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у задоволені позову у звязку із пропущення строку звернення до суду.

Отже, рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст..ст. 195, 196, 200 , 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" залишити без задоволення.

Постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2010 р. по справі № 2а-16561/09/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів в порядку, визначеному ст. 212 КАС України.

В повному обсязі текст ухвали складено 11.02.2011 року.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян