Справа № 20708/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2010 р.справа № 2а-2133/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області

на постанову: Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року по справі №2а-2133/10/0870

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області

до: Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області

про: скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просило скасувати постанову державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області № 264/6 від 03 листопада 2009 року про накладення штрафу на позивача за невиконання виконавчого листа № 2а-762/09, виданого на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про зобовязання позивача до нарахування та виплати ОСОБА_2 недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за періоди з 22.05.2008 року по 31.01.2009 року з урахуванням підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року по справі №2а-2133/10/0870 в задоволенні вимог позивача відмовлено. При цьому суд виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою про продовження строку для добровільного виконання рішення, а відповідач діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Також суд врахував, що позивачем пропущено 10-денний строк, встановлений ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження»для оскарження постанови державного виконавця.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області оскаржило його в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі заявник зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які, на його думку, полягали у наступному.

Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області наполягає, що в його діях відсутні будь-які порушення чинного законодавства України, оскільки фінансування виплат, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" проводиться із Державного бюджету України. Посилається на відсутність підстав застосування поняття "мінімальний розмір пенсії за віком", визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", для визначення розміру підвищення пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції неправомірно не був врахований тої факт, що заява Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області, в якій позивач просив відповідача звернутись до суду із заявою про роз'яснення рішення та зупинити виконавче провадження, відповідно до ст. ст. 28, 35, 36 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606, всупереч ст. ст. 5, 36 вказаного закону була залишена без розгляду.

Окрім цього, позивач вказує на те, що після відкриття казначейського фінансування витрат з доплати щомісячної соціальної допомоги "дітям війни" за рахунок дотаційних асигнувань, які не передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, а передбачені виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, а також після отримання відомчого роз'яснення щодо оформлення виплатних документів, позивачем була перерахована та виплачена доплата, про що був письмово повідомлений державний виконавець.

Апелянт просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - Підрозділ примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області надав письмові заперечення, в яких наполягає на тому, що ним були дотримані норми чинного законодавства при відкритті виконавчого провадження та подальшому його примусовому виконанні.

Зазначає також, що не отримував від позивача жодних заяв з приводу виконання виконавчого документа.

Окрім цього, відповідач зазначає, що 24 грудня 2009 року боржником на його адресу надані документи, які підтверджують виконання виконавчого документа, згідно яких донарахування та виплата стягувачу ОСОБА_2 здійснена 18 листопада 2009 року та 19 листопада 2009 року відповідно.

Просив розглянути справу у відсутності представника, залишити без задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши думку представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального и процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2009 року старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області на підставі заяви ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-762/2009 від 11.08.2009р., виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м. Мелітополі донарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 22.05.2009р. по 31.01.2009р. з урахуванням підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року. Відповідно до зазначеної постанови боржнику надано строк для добровільного виконання в строк до 30.09.2009 року.

Як вбачається з дати на вхідному штемпелі УПФУ, постанову про відкриття виконавчого провадження отримано 30.09.2009 року. Проте, несвоєчасне отримання постанови до уваги не може бути прийнято, оскільки з цього приводу позивач не звертався до відповідача із заявою про продовження строку, встановленого для добровільного виконання виконавчого листа, а крім того, фактичне виконання відбулося значно пізніше.

Позивач зазначає, що 02.10.2009 року за вих. №6286/14 УПФУ в м. Мелітополі звернулося із заявою до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Запорізькій області із проханням звернутися до суду із заявою про роз'яснення виконавчого документа, а саме: вказати точну дату, з якого календарного дня, на підстав якого нормативно-правового акту та з якого джерела коштів потрібно нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії дітям війни, - та зупинити виконавче провадження.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги цю заяву, оскільки доказів отримання такої заяви відповідачем в матеріалах справи не міститься.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що позивач безпідставно зазначає як поважну причину невиконання рішення суду не надання відповіді державним виконавцем на заяву № 6286/14 від 02.10.2009 року, в якій він звертався з проханням звернутися до суду із заявою про розяснення рішення та зупинити виконавче провадження.

Відповідно до ст.. 28 Закону «Про виконавче провадження», ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця, ухвалою розяснює своє рішення.

Таким чином, звернення до державного виконавця із заявою, на яку посилається позивач, не передбачено законом, оскільки сторона може безпосередньо звернутися до суду з відповідною заявою, і не може слугувати причиною для невиконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ґрунтується на нормах ч. 2 статті 19 Конституції України, яка встановлює принцип законності діяльності всіх державних органів та їх посадових осіб, а також ч. 2 ст. 24 та ч. 1 ст. 76, ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють порядок добровільного виконання рішення та санкції за невиконання без поважних причин вимог державного виконавця, щодо правомірності оскарженої постанови.

Крім того, колегія суддів вбачає, що позов по суті ґрунтується на переоцінці рішення Мелітопольського суду в справі 2а-438/09, що не припустимо, оскільки рішення суду набрало законної сили.

Докази, надані на підтвердження обставин, викладених в позові, зокрема, заява до суду (а.с. 10), копія ухвали суду (а.с. 11) стосуються іншого стягувача ОСОБА_3, тому до уваги не можуть бути прийняті.

Також, позивачем не надано доказів, яки б підтверджували обставини, на яки посилається позивач в обґрунтування своїх доводів, зокрема, коли саме було отримано бюджетні кошти для виплати доплати до пенсії.

Крім того, колегія суддів вважає, що безпідставно не виконано рішення суду в частині нарахування несплаченої своєчасно доплати до пенсії стягувача.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та правильне по суті рішення та підстав для його скасування не вбачає.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, постанова суду підлягає зміни в мотивувальній частині, оскільки підставою для відмови в позові є його необґрунтованість та недоведеність.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року по справі №2а-2133/10/0870 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року по справі №2а-2133/10/0870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів в порядку, визначеному ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян