Справа № 1170/2а-3418/12
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/4825/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р.

у справі № 1170/2а-3418/12

за позовом Приватного підприємства «Спецзовнішкомплект»

до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області

про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект» (далі - позивач, ПП «Спецзовнішкомплект») звернулось до суду з позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області (далі - відповідач, Світловодська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. позов задоволено. Скасовано прийняте Світловодською ОДПІ податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2012 року № .

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Світловодська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ПП «Спецзовнішкомплект», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Світловодською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Спецзовнішкомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з СТОВ «Перемога» з податку на додану вартість за період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року, за результатами якої складено акт №264/2200/23222306 від 06.09.2012 року.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення сум податкового кредиту за квітень 2012 року по СТОВ «Перемога» на суму 528551 грн.

На підставі акта перевірки Світловодською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2012р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 792 827,00 грн., в тому числі за основним платежем - 528 551,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 264 276,00грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між СТОВ «Перемога» (Продавець) та ПП «Спецзовнішкомплект» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №176 від 19.04.2012 року, згідно якого Продавець зобов'язався продати та передати окремими партіями сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника, українського походження, врожаю 2011 року за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем та вказаних в Договорі, а покупець зобов'язався купити та здійснити оплату окремих партій та загального обсягу товару.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними тощо. Оплату придбаного товару підтверджено платіжними дорученнями.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з СТОВ «Перемога», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо нікчемності правочину, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відхилити.

2.Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун