Справа № 21938/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р.

справа № 2а-1464/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Католікяна М.О. Мельник В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2010 року

у справі №2а-1464/10/1170 (категорія статобліку –6.11)

за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до приватної агрофірми «Ганівська»

про стягнення адміністративно –господарських санкцій та пені, -

Встановила:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2010 року відмовлено у задоволенні позову Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Кіровоград.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ст.. 218 ГК України та тим, що відповідач довів факт вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення порушень зобов’язань, покладених на нього Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»(далі Закон №875-ХІІ).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилається на невірне застосування судом норм матеріального права.

У апеляційній скарзі апелянт вказує наступне.

Результатом працевлаштування є укладення трудового договору між працівником, в даному випадку інвалідом, та власником або уповноваженим ним органом, отже безпосереднє працевлаштування здійснює власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації незалежно від форми власності і господарювання.

На думку апелянта, у відповідача відсутні докази, які б підтверджували виконання ним вимог ст.. 19 –20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки інваліди на підприємстві у 2006 році не працювали.

Просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання представники сторін не з’явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Приватна агрофірма «Ганівська»є юридичною особою та відноситься до підприємств, яким, відповідно до ст. 19 Закону №875-ХІІ встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Приватною агрофірмою «Ганівська»було подано до Кіровоградському обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві відповідача у 2009 році склала 180 осіб. Відповідно до нормативу, передбаченого ст. 19 Закону №875-ХІІ, у відповідача мали бути працевлаштовані інваліди в кількості 7 осіб. Фактично, на підприємстві відповідача у 2009 році працював один інвалід.

Таким чином, матеріали справи підтверджують наявність обставин, які визначені ст. 20 Закону №875-ХІІ у якості ознак правопорушення у сфері господарської діяльності. Однак загальні принципи відповідальності за такі правопорушення визначені у ГК України, відповідно до ч. 1 ст. 218 якого, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується наданими до справи матеріалами, відповідачем вживались залежні від нього заходи для недопущення господарського правопорушення щодо працевлаштування інвалідів. Як свідчать матеріали справи, Приватна агрофірма «Ганівська»протягом 2009 року щомісячно надавались звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких заявлено потребу у працівниках –інвалідах, зокрема, на посаду вагаря, охоронника та підсобних працівників в кількості 6 осіб з числа громадян з обмеженими фізичними можливостями. Крім того, відповідно до колективного договору профспілкового комітету з власником ПАФ «Ганівська»на 2009-2011 роки, схваленого за зборах колективу працівників підприємства 31.03.09р., в агрофірмі створено 7 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Крім того, відповідачем здійснено додаткові заходи для працевлаштування інвалідів, зокрема відповідач звертався до Ганнівського сільського голови з пропозицією про сприяння у працевлаштування інвалідів, однак до сільської ради у 2009 року інваліди не звертались.

Як свідчать матеріали справи, протягом 2009 р. для працевлаштування інваліди не направлялися. Матеріали справи також не містять доказів відмовити відповідача у працевлаштуванні інвалідів.

Колегія суддів також виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України відсутні будь –які правові підстави для покладення на відповідача обов’язків щодо виконання дій з підбору кадрів з числа інвалідів для їх наступного працевлаштування. Такий обов’язок покладений, зокрема, на державну службу зайнятості.

Отже, відповідач довів факт відсутності вини та неможливість уникнення правопорушення з незалежних від нього причин, що виключає підстави для притягнення його до відповідальності.

Принцип застосування відповідальності лише за наявності вини закріплено в теорії права, та конкретизовано для господарських правовідносин у ч.2 ст. 218 ГК України, якою повинен керуватися суд при вирішені даної справи. Застосування відповідальності без наявності вини, можливо лише у випадках, прямо передбачених законодавством, що регулює конкретні суспільні правовідносини. Якщо законом не передбачено застосування відповідальності без наявності вини, то суд при вирішенні справи виходить із загального принципу застосування відповідальності - лише за наявності вини.

Щодо стягнення пені колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону №875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Таким чином, підставою для нарахування пені є наявність порушення, за яке передбачено стягнення адміністративного –господарських санкцій, та порушення термінів їх сплати. Оскільки суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність порушення, пеня окремому застосуванню та нарахуванню не підлягає, а вимога щодо стягнення суми 544,32 грн. є такою, що не відповідає нормам ч. 4 ст. 20 Закону №875-ХІІ, у зв’язку з чим не підлягає задоволенню.

Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2010 року у справі №2а-1464/10/1170 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначенні ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: В.В. Мельник