Справа № 127/8640/15-а
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8640/15-а
Провадження 2-а/127/473/15
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, ОСОБА_2 міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, ОСОБА_2 міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що 04.12.2014 року позивач подав скаргу від 02.12.2014 року на імя в.о. міського голови м. Вінниці ОСОБА_4 про порушення збоку працівників КП ВТК та не правомірні дії відносно позивача. В якій просив винних у порушенні притягнути до дисциплінарної відповідальності та запросити позивача на розгляд скарги для участі та ознайомити з відповідними матеріалами перевірки, зокрема пояснення відповідальних осіб. 16.12.2014 року позивачу було надіслано лист ВМР за підписом заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ВМР ОСОБА_3 №К-01-88788/01-21 в якому зазначено про не можливість задоволення скарги без наведення фактів, що стали причиною такого рішення. Вважає, що дана відповідь свідчить про бездіяльність посадової особи ВМР, протиправність та порушення вимог законодавчих актів, оскільки згідно зазначених позивачем даних в скарзі (час, дата, маршрут, державний номер автобуса), можливо встановити осіб причетних до неправомірних дій (водій автобуса та кондуктор), також в салоні автобуса була відеокамера. Проте винних осіб, безпідставно не встановлено і їхнім діям не надано правову оцінку. На розгляд скарги та ознайомлення з поясненнями відповідних осіб, позивача не запрошували та участі в розгляді позбавили. Крім того, порушено вимоги ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян», а саме дану відповідь було підписано заступником директора департаменту. Просить визнати бездіяльність заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ВМР ОСОБА_3, що виявилася у не встановленні винних осіб та не запрошення позивача для участі в розгляді скарги протиправною. Визнати дії, що виявляються зі змісту листа №К-01-88788/01-21 у ствердженні про те, що скарга являється такою, що не підлягає подальшому розгляду протиправними. Зобовязати ВМР розглянути повторно скаргу позивача від 02.12.2014 року, з дотриманням прав на особисту присутність при розгляді та ознайомлення з матеріалами перевірки. Для цього завчасно офіційно запросити позивача на розгляд та перевірку скарги. Стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000грн.

14.07.2015 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно якої просив визнати, що розгляд скарги від 02.12.2014 був проведений неналежно. Визнати бездіяльність заступника Департаменту енергетики, транспорту та звязку ВМР ОСОБА_3, в частині не запрошення позивача на перевірку скарги протиправною.

Визнати рішення ОСОБА_3, що скарга не підлягає подальшому розгляду протиправною. Зобовязати ВМР розглянути належним чином, повторно скаргу позивача від 02.12.2014 року. Зобовязати ВМР запросити позивача на перевірку скарги, забезпечити можливість бути присутнім при розгляді скарги та знайомитися з матеріалами перевірки скарги. Стягнути моральну шкоду на користь позивача в розмірі 5000грн. Постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії та бездіяльність яких визнаються протиправними.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали заперечували щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. міського голови ОСОБА_4 зі скаргою від 02.12.2014 року про надання належної оцінки діям працівників КП ВТК , притягнення до дисциплінарної відповідальності винних та про запрошення ОСОБА_5 на розгляд та перевірку скарги, ознайомлення з пояснювальними записками відповідальних осіб (а.с.3).

12.12.2014 року за підписом заступника директора департаменту ОСОБА_3 ОСОБА_1 була надана відповідь на його скаргу. Згідно якої задоволення наявної скарги по суті не представляється можливим у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення по причині неможливості встановлення осіб, причетних до застосування заходів фізичного впливу, тому дана скарга є такою, що не підлягає подальшому розгляду (а.с.4).

Згідно ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян» рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду (ст. 14 ЗУ «Про звернення громадян»).

Згідно ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно п. 8.5 Положення про Департамент енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради обовязки директора департаменту під час його відсутності виконує заступник директора згідно розпорядження міського голови.

Відповідно до п.п. 1.7 посадової інструкції заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради на період відпустки (хвороби, відрядження, тощо) директора департаменту ОСОБА_6 його обовязки виконує заступник директора департаменту ОСОБА_3

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. За правилами частини 2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 та представником ОСОБА_2 міської ради не було надано доказів про те, що директор департаменту перебував у відпустці чи у відрядженні, хворів, крім того, в судовому засіданні було зазначено, що директор був на робочому місці, однак перебував, можливо, на нараді, та те, що суду не надано розпорядження щодо виконання ОСОБА_3 обовязків директора департаменту, суд приходить до висновку, що дії заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 щодо підписання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 12.12.2014 року є неправомірними та вважає за необхідне зобовязати ВМР повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.12.2014 року.

Позовні вимоги в частині зобовязання ВМР запросити позивача на перевірку скарги, забезпечити можливість бути присутнім при розгляді скарги та знайомитися з матеріалами перевірки скарги, не підлягають задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.п. 3 ч.1 ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обовязок департаменту щодо запорошення громадянина на засідання відповідного органу, що розглядає його скаргу прописано в законі, який є обовязковий для виконання, а тому в задоволенні позовної вимоги про зобовязання ВМР запросити позивача на перевірку скарги, забезпечити можливість бути присутнім при розгляді скарги та знайомитися з матеріалами перевірки скарги слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5000гривень, обґрунтовуючи її тим, що неправомірними діями та бездіяльністю чиновника, внаслідок чого ОСОБА_1 не мав можливості реалізувати свої громадянські права, страдаючи душевно через безправність, відчуваючи свою беззахисність перед чиновниками та апаратом влади потребувало додаткових зусиль в організації життя (підготовки позовної заяви, збирання відповідних доказів для судової справи та звернення до суду), що відволікало його від звичайних занять та порушило життєві звязки ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду.

На підтвердження спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 надав суду виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно якої ОСОБА_1 лікувався амбулаторно в період з грудня 2014 року, з 19.02.2015 року по 26.02.2015 року, 06.03.2015 року та з 28.05.2015 року по теперішній час.

Дану довідку суд не бере до уваги, оскільки нею не підтвердженого моральні страждання позивача, крім того з неї не вбачається, які саме захворювання були у ОСОБА_5

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позові вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає не обґрунтованими, оскільки останнім в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України не доведено передбачених ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема матеріали справи не містять жодних свідчень та відповідних доказів про ступінь його моральних чи фізичних страждань або шкоди завданої його здоров'ю.

Відповідно до ст.ст. 11, 69, 71, 73 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Особи, які беруть участь у справі та обґрунтовано вважають, що надання погрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, мають право просити суд забезпечити ці докази.

Суд вважає за необхідне стягнути з заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 73,08гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 17, 94, 158-163 КАС України, ЗУ «Про звернення громадян», суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 щодо підписання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 12.12.2014 року неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 міську раду повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.12.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії і відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з заступника директора Департаменту енергетики, транспорту та звязку ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 73,08гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: