Справа № 805/1308/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аканов О.О.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №805/1308/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 805/1308/15-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Метінвест-Шіппінг» звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем проведено камеральну перевірку з податку на додану вартість за грудень 2014року, за наслідками якої складено акт з висновками якого вони не згодні, а тому надали заперечення до акту від 04.03.2014 року. За наслідками розгляду заперечень до акту встановлено порушення вимог: п.198.6. ст.198. п. 200.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 в результаті чого завищено податковий кредит за грудень 2014 року на суму ПДВ 3648932 грн. і прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням, вказавши, що податкові зобов'язання та податковий кредит сформовані у відповідності до діючого законодавства України і факт надання послуг підтверджується первинними документами. Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позовні вимоги задоволені повністю, спірне податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, вказавши на порушення при розгляді справи норм матеріального права. Податковий орган вказав, що в порушення вимог п.п. 14.1.156 п. 14.1. ст.14, п.185.1.ст.185, п.187.1. ст. 187, п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України мало місце недекларування об'єкту оподаткування та податкових зобов'язань з податку на додану вартість контрагентом позивача ДП «Донецька залізниця». Сума по контрагенту , який не задекларував податкові зобов'язання у грудні 2014 року становить 3 648 931,84 грн. Відповідач вказує, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

Всі особи які беруть участь у справі, до апеляційного суду не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено , що ТОВ «Метінвест-Шіппінг» зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код 311158623, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200115240.

Податковим органом проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року ТОВ «Метінвест-Шіппінг», за наслідками якої складений відповідний Акт перевірки від 19.02.2015 №51/28-03-42/311158623.

Актом перевірки встановлено порушення вимог : п.198.6. ст.198. п. 200.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 в результаті чого завищено податковий кредит за грудень 2014 року на суму ПДВ 3648932 грн. На підставі Акта перевірки від 19.02.2015 №51/28-03-42/311158623 та з урахуванням результатів розгляду заперечень відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення - рішення від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3648932 грн. і застосовано штрафні санкції 912233 грн.

Виходячи з Акта перевірки фахівці податкового органу встановили, що відповідно з додатком № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та реєстру отриманих-виданих податкових накладних за грудень 2014 року, позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 3648931,84 грн. по податковим накладним отриманим від ДП «Донецька залізниця». Разом з тим, згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобов'язань Донецької залізниці за грудень 2014 становить 0,0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 ДП «Донецька залізниця» до СДПІ з ОВП у м. Донецьку МГУМД не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання.

Колегія судді констатує, що відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Дата отримання платником податку товарів чи послуг підтверджується податковою накладною.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до розділу 5 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» зазначено, що платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

Залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Отже, від'ємне значення суми ПДВ виникає у разі, коли податковий кредит платника більший за податкове зобов'язання, тобто платник податку придбав більше робіт/товарів/послуг ніж продав протягом звітного (податкового) періоду.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною 2 статті 9 даного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Встановлено, що 15 квітня 2008 року між ДП «Донецька залізниця» та (ТОВ «Скіф-Шіппінг») ТОВ «Метінвест-Шіппінг» укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків з перевезення та надані залізницею послуги № Е-010693 від 15.04.2008 у розрахунковому підрозділі залізниці на двох особових рахунках позивача № 9106950 та № 9106935.

ДП «Донецька залізниця» зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код 1074957, та є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 40378953.

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом його є проведення Експедитором (ТОВ «Метінвест-Шіппінг») розрахунків з Залізницею за подані нею послуги з перевезення вантажів, порожніх власних та орендованих вагоні та інші послуги Вантажовідправникам/Вантажоодержувачам.

Згідно до п. 2.2.5. Договору ТОВ «Метінвест-Шіппінг» здійснює попередню оплату за перевезення вантажів та інші транспортні послуги шляхом перерахування коштів, відповідно до обсягу перевезення на доходно-розподільчий рахунок Донецької залізниці.

Згідно до п. 3.5. Договору залізниця не пізніше сьомого числа наступного за звітним місяцем надає Експедитору витяг з його особового рахунка, рахунки-переліки, документи, що підтверджують надання послуг Вантажовласникам і податкову накладну.

Згідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 позивач перераховував на особові рахунки відкриті у залізниці кошти платіжними дорученнями, а залізниця списувала ці кошти з цих особових рахунків. Надходження коштів від позивача та їх поступове списання залізницею у міру надання послуг вбачається з щомісячних витягів, більш детально це відображається в рахунках переліках, які надавалися позивачеві залізницею згідно до Правил розрахунків та норм договору № Е-010693 від 15.04.2008 року. У переліках зазначені суми передплати, що сплачувалися позивачем, та перераховуються послуги, що надані ДП «Донецька залізниця».

За приписами п. 2.3. Наказу № 644 розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

У п. 2.5. Наказу № 644 зазначено, що Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Згідно до п. 2.8. Наказу № 644 після закінчення звітного місяця розрахунковий підрозділ видає платнику виписку з особового рахунку та податкову накладну.

Відповідно до типової форми, затвердженої наказом № 644 між позивачем та ДП «Донецька залізниця» укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі - Договір).

Згідно до п. 2.1.3 Договору (з урахуванням додаткової угоди, що додається) та п. 2.3. Наказу № 644 позивачеві було присвоєно 2 коди платника 9106935 (для розрахунків з перевезення вантажів в вагонах інвентарного парку, які не знаходяться на балансі експедитора) та 9106950 - для здійснення розрахунків при перевезенні вантажів у власних (орендованих) вагонах які знаходяться на балансі Експедитора).

Згідно до п. 3.1., 3.2. Договору та п. 2.5, абз. 1 п. 2.6. Наказу № 644 позивач перераховує залізниці передплату на свій особовий рахунок у розрахунковому підрозділі, з сум цієї передплати залізницею щоденно списуються кошти за надані залізницею послуги.

Відповідно до п. 2.8. Наказу № 644 та п. 3.5 Договору залізниця надає позивачу витяги з особового рахунку та рахунки-переліки, що свідчать про надані послуги та списання коштів з особового рахунку позивача за надані залізницею послуги. Згідно до п. 2.1.2. Договору відповідні документи надаються через розрахунковий підрозділ Ясинувата.

У витягу з особового рахунку зазначена наступна загальна інформація за 2014 рік: дата списання коштів з особового рахунка (стовпчик "Дата"); дата списання коштів суму нарахованих залізницею платежів та нарахованого на них ПДВ, суми нарахованих залізницею позивачу штрафів (стовпчик "Нараховане"); розмір перерахованої позивачем на його особовий рахунок передплати (стовпчик "Сума платежу", "по банку"; розмір залишку сум, перерахованих позивачем залізниці (за весь час дії договору) зазначений у стовпчику "Сальдо".

До суду надано і досліджено підтверджуючі документи з розбивкою на надходження коштів на кожний окремий особовий рахунок позивача, згідно до порядку платіжних доручень, зазначеному у акті відповідача № 51/28-03-42/31158623 від 19.02.2015 року.

Першою подією яка призвела до виникнення права позивача на податковий кредит у грудні 2014 року є передплата за договором № Е-010693 від 15.04.2008, що здійснюється при потребі передплати залізниці запланованих обсягів перевезення.

26 грудня 2013 року між ДП «Донецька залізниця» та ТОВ «Метінвест-Шіппінг» укладено договір №Д/В-010/0-ТО на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням.

Відповідно до п.п. 1.1 підрядник зобов'язується на свій ризик та за завданням замовника виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів замовника.

Згідно п.п. 2.1 вагони надаються замовником підряднику для надання послуг, потім підрядник розраховує планову вартість послуг та виставляє рахунок для передоплати замовнику.

Першою подією яка призвела до виникнення права позивача на податковий кредит у грудні 2014 за договором Д/В - 010/0-ТО від 26.12.2013 р. року є передплата що сплачується за ремонт вагонів. Факти передплати судом першої інстанції встановлені та перевірені в повному обсязі.

Станом на 31.12.2014 за договором № Д/В - 095/6-ДР від 02.04.2014 ТОВ «Метінвест-Шіппінг» перерахувало контрагенту згідно до п. 4.5 Договору №Д/В - 095/6-ДР від 02.04.2014 року передплати у розмірі 334 706, 14 грн. Ця сума складається з сум усіх передплат за якими було виписано податкові накладні на загальну суму 315 916, 99 грн. та суми залишку передплат попередніх періодів у розмірі 18 789,16 грн. (на підтвердження цієї суми позивачем додано акт звірки з ДКП «Донецька залізниця» за Договором Д/В - 095/8 ДР станом на 01.01.2015 - різниця сальдо на 01.01.2015 р. та оборотів за період).

02 квітня 2014 року між ДКП «Донецька залізниця» та ТОВ«Метінвест-Шіппінг» укладено договір підряду №Д/В-088/4-ДР.

Відповідно до пап. 1.1. підрядник зобов'язується на свій ризик та за завданням замовника виконати деповський ремонт вантажних вагонів для перевезення коксу. Відповідно до пап. 2.1 замовник надає вагони підряднику для виконання робіт за цим договором.

Першою подією за якою була виписана податкова накладна № 17/131 від 22.12.2014 року на суму 15 038, 17 грн. (у т.ч. 2 506, 36 грн. ПДВ) було отримання послуг на відповідну суму за актом прийомки виконаних робіт № 329 від 22.12.2014 за цим актом сторони підтверджують, що за договором № Д/В - 088/4-ДР від 02.04.2014 було надано послуг на 445 509, 60 грн. ( 74 251, 60 грн.) на частину цієї суми було виписано податкову накладну № 17/131 від 22.12.2014 року.

Донецькій залізниці позивачем за договором № Д/В - 088/4-ДР від 02.04.2014 були зроблені передплати на загальну суму 486 107,09 грн. за платіжними дорученнями які суд витребував та перевірив. Станом на грудень позивачу Донецькою залізницею за договором № Д/В - 088/4-ДР від 02.04.2014 було надано послуг на загальну суму 501 145,26 грн. з яких позивач сплатив лише 486 107, 09 грн. на суму різниці сум передплат та фактично наданих за актами послуг була виписана податкова накладна № 17/131 від 22.12.2014 р. у розмірі 15 038,17 грн. Залишок у сумі 15 038,17 грн. (у т.ч. 2 506, 36 грн. ПДВ) був сплачений позивачем у січні 2015 р. платіжним дорученням від 27.01.15 № 000001039 на 15 038, 17 грн.

Першою подією на яку було виписано податкові накладні № 15/131 від 22.12.2014 та № 14/131 від 22.12.2014 були передплати за платіжними дорученнями № d000007462 від 02.07.14 на суму 11851,31 (в т.ч. 1 975, 22 грн. ПДВ) та №d000007996 від 14.07.14 на суму 81 564,21 грн. ( у т.ч. 13 594, 04 грн. ПДВ).

У зв'язку з тим що відповідні податкові накладні були виписані з порушенням передбачених ПК України строків, бо передплата на яку вони були виписані була здійснена відповідно 02.07.2014 та 14.07.2014, позивач скориставшись правом, наданим п.201.10 ст.201 ПКУ, «Метінвест-Шіппінг» протягом передбачених законодавством 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому надано податкову накладну виписану Постачальником з порушенням передбачених строків, додало до податкової накладної за грудень 2014 року скаргу на постачальника (додаток 8) та включило ПДВ у відповідній сумі до податкового кредиту Декларації за грудень 2014 року.

На підтвердження надання послуг за передплатою за платіжними дорученнями № d000007462 від 02.07.14 на суму 11851,31 грн. і № d000007996 від 14.07.14 на суму 81 564, 21 грн. та списання сум передплати сторонами договору був складений акт № 329 від 22.12.2014 на загальну суму 445 509,60 грн., саме у оплату частини вартості наданих за цим актом послуг були зараховані ці платіжні доручення .

Першою подією на яку була виписана Податкова накладна № 19/131 від 23.12.2014 - 19 391, 93 грн. (у т.ч. 3 231, 99 грн. ПДВ було надання позивачеві послуг на підставі двох актів робіт № 343 від 23.12.2014 на 2 921,29 грн. (486, 88грн. ПДВ) та № 346 від 23.12.2014 на 16 470,64 (2 745, 11 грн. ПДВ). Пізніше послуги надані за цими актами були сплачені наступними платіжними дорученнями: № 000000474 від 16.01.2015 на суму 2 921, 29 грн. (акт № 343 від 23.12.2014 р на 2 921,29 (486, 88 грн. ПДВ)) та № 000000487 від 16.01.2015 - на 16 470, 64 грн. (акт № 346 від 23.12.2014 р. на 16 470,64 (2 7456 11 грн. ПДВ)).

Розрахунок коригування № 12/131 від 22.12.2014 (збільшення податкового кредиту на 6 577, 86 грн. був виписаний позивачем до податкової накладної №50/131 від 27.06.2014. Підрядник (Постачальник послуг) за договором Д/В - 088/4-ДР повинен був виписати податкову накладну на суму 64 535, 12 грн., а виписав на 25 067, 95 грн. (тобто на 39 367, 17 грн. менше ніж належало), тому на цю суму у грудні було зроблене корегування на збільшення 32 889, 31 грн. (у т. ч. 6 577, 86 податкового кредиту з ПДВ). Податкова накладна №50/131 від 27.06.2014 повинна була бути виписана на суму, що становила різницю між сумами передплати (579 383, 15 грн.) та сумою наданих послуг згідно до акту від 27.06.2014 р. № 231 (643 918, 27 грн. (107 319, 71 грн. ПДВ), але Підрядник помилився і виписав податкову накладну не на потрібну суму тому у грудні буле зроблене відповідне коригування.

Донецькій залізниці позивачем за договором № Д/В - 088/4-ДР від 02.04.2014 були зроблені передплати за платіжними дорученнями які судом були належним чином перевірені і долучені до матеріалів справи.

Для підтвердження виконання послуг та списання сум передплати на суму 579 383,15 грн., сторонами за договором був підписаний акт прийомки-передачі виконаних робіт №231 від 27 .06.14 на суму 643 918,27 грн. На оплату послуг наданих згідно до акту № 231 від 27.06.14 були витрачені наступні суми передплат. Платіжні доручення долучені до матеріалів справи.

Сума наданих послуг за актом № 231 від 27.06.2014 не сплачена за рахунок передплат у розмірі 64 535, 12 грн. пізніше була сплачена з суми платіжного доручення від 01.07.14 № 000007428 на 147 492,48 грн.

Розрахунок коригування № 11/131 від 22.12.2014 р. до податкової накладної 3/131 від 03.06.14 виписаний у зв'язку з помилкою Постачальника, який повинен був виписати податкову накладну на суму 108 025,31 грн., а виписав на 147 492,48 грн., тобто більше на 39 467,17 грн. У грудні для виправлення помилки було виписане коригування яким зменшено суму податкового кредиту 6 577,86, що становить суму ПДВ від помилково донарахованої Постачальником суми 39 467,17 грн.

Розрахунок коригування № 13/131 від 22.12.14 до податкової накладної 1/131 від 01.07.14 виписаний у зв'язку з помилкою Постачальника, який повинен був виписати податкову накладну на суму 82 957,36 грн., а виписав на 147492,48 грн. тобто більше на 64 535,12 грн. У грудні для виправлення помилки було виписане коригування яким зменшено суму податкового кредиту 10 755,85 грн., що становить суму ПДВ від помилково донарахованої Постачальником суми 64 535,12 грн.

Суми ПДВ за проїзними квитками, що зазначені у Акті відповідача як податкові накладні № 400495 від 08.12.2014 - на 252, 36 грн. (42, 08 грн. ПДВ), №400494 від 08.12.2014 р. - 252, 36 грн. (42, 08 грн. ПДВ), № 400493 від 11.12.2014 на 252, 36 грн. (42,08 ПДВ), № 400492 на 252, 36 грн. (42,08 ПДВ) підтверджуються відповідними проїзними квитками з такими ж номерами та датами. ПДВ включено позивачем до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ у грудні 2014 року.

01 червня 2011 року між ДП «Донецька залізниця» та ТОВ«Метінвест-Шіппінг» укладено договір про надання послуг телеграфного зв'язку №15-Т.

Відповідно до пап. 1.1 підприємство при наявності авансу надає споживачу послуги телеграфного зв'язку, що стосується перевезення вантажів залізничним транспортом. відповідно до п.п. 2.1.1 підприємство зобов'язується приймати телеграми цілодобово, а споживач зобов'язується оплачувати послуги телеграфного зв'язку авансом п.п. 2.2.

Першою подією на яку Постачальником було виписано податкову накладну № 1868/017 від 30.12.2014 була передплата згідно з платіжним дорученням №000014982 від 30.12.2014 р на суму 1 250, 00 грн. (у т.ч. ПДВ - 250, 00 грн), зроблена авансом, як передбачено у п. 3.1. Договору № 15-т від 01.06.2011 року. Податок на додану вартість включено до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ у грудні 2014 року.

31 грудня 2014 року сторонами договору був підписаний акт виконаних робіт, яким сторони підтвердили надання послуг зв'язку на загальну суму 293, 76 грн. (у т.ч. ПДВ 48,96 грн.).

Згідно з п. 3.6. Договору № 15-т від 01.06.2011 року, якщо перерахована Споживачем сума перевищує суму зроблених послу за звітний період, сума перевищення залишається в розпорядженні Підприємства для надання подальших послуг або повертається Споживачеві протягом 3-х банківських днів. Тому залишок від суми передплати у розмірі 1206,24 залишається у контрагента.

Крім того, враховуючи той факт, що всі висновки про неправомірне формування ТОВ «Метінвест-Шіппінг» податкового кредиту обґрунтовуються податковим органом відсутністю даних в АС «Податковий блок» сум податкових зобов'язань Донецької залізниці оскільки податкові декларації з ПДВ не надавались, суд зазначає, що у відношенні контрагента діяли форс-мажорні обставини, що підтверджуються сертифікатом № 1360 від 14.10.2014 року.

Слід зазначити, що законодавцем визначено єдину підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України, та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Враховуючи положення Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні», а також приведені норми податкового законодавства, необхідно зробити висновок, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відтак, позивач наданими доказами підтвердив реальність господарських операцій згідно вищевикладених договорів та первинних документів.

Таким чином, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Порушення податкового законодавства контрагентами платника податків не може бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит за умови реальності господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено і апеляційною інстанцією перевірено та підтверджено, що позивач наданими доказами підтвердив реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам із своїми контрагентами, а невиконання контрагентами позивача власних податкових зобов'язань перед бюджетом, тягне відповідну відповідальність саме для них і не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42 Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3648932 грн. і застосовано штрафні санкції 912233 грн.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 805/1308/15-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19.03.2015 № /1310/10/28-03-42 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 805/1308/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М.Г. Сухарьок

Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін