Справа № 420/309/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасов Д.С.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №420/309/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Ляшенка Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Новопсковського районного суду луганської області від 31 березня 2015 року у справі №420/309/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просила поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на відповідний період, з моменту перебування на обліку у відповідача по 25.01.2015 рік з урахуванням проведених виплат.

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 31 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації здійснити донарахування та виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , виходячи з прожиткового мінімуму встановленого законом на відповідний період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 рік з урахуванням проведених виплат.

В частині решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішення Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якої відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.06.2012 року по 30.05.2013 року та з 01.06.2013 року по 31.08.2014 року знаходилася на обліку в Ленінському управління соціального захисту населення Департаменту з питань праці та соціального захисту населення Луганської обласної ради та отримувала допомогу при народженні першої дитини протягом двох років та допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьох років відповідно до Закону України «Про державно допомогу сім'ям з дітьми», в редакції Закону до 01.07.2014 року що підтверджено розпорядженням, які містяться в матеріалах особової справи.

В вересні 2014 року позивач стала на облік в Управління соціального захисту населення Новопсковьскої районної державної адміністрації у зв'язку зі зміною місця проживання, де перебувала до 25.01.2015 року і їй була призначена та виплачена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. щомісяця, відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року зі змінами відповідно до постанови КМУ № 208 від 25.06.2014 року, що підтверджено розпорядженнями відповідача, які знаходяться в матеріалах особової справи. Крім того, в довідці про доходи № 54 від 11.02.2015 року виданої відповідачем зазначено, що позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а не інший вид допомоги.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст.46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Конституції України гарантований державою рівень грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей встановлений Законом України № 2811-XII від 21.11.1992 року "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-XII)

Частиною1 ст.1 Закону передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Також, колегія суддів зазначає, що до 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III(далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Статтею 43 Закону № 2240-III, було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пунктів 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI, були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ, його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44.

Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положеньЗакону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Тому, колегія судів вважає, що з часу проголошення вищевказаного рішення Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Законами України Про державний бюджет України на 2014 рік не встановлювалось іншого, ніж визначено законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розміру допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Аналізуючи вищенаведене, колегія судів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати ОСОБА_2 допомоги за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою для суду відповідно до статті 244-2 КАС України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2811-ХІІ (в редакції яка діяла на час призначення позивачу допомоги), роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2811-ХІІ, покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Згідно ст. 5 Закону № 2811-ХІІ, всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до п. 15 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751(в редакції яка діяла на час призначення позивачу допомоги), днем звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством обов'язок щодо призначення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку покладено на органи соціального захисту населення, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, п.1, ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Новопсковського районного суду луганської області від 31 березня 2015 року у справі №420/309/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Новопсковського районного суду луганської області від 31 березня 2015 року у справі №420/309/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Л. В. Ястребова

Судді: Д. В. Ляшенко

І.Д. Компанієць