Справа № 17602/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2010 р. справа № 2а-48/10(2а-439/09)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Контрольно-Ревізійного управління в Дніпропетровської області на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2010 року у справі № 2а-48/10 за позовом ОСОБА_1 до Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА :

14 грудня 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення, котрим поновити йому строк оскарження постанови від 01.12.2009 року № 013559 по справі про адміністративне правопорушення як пропущений з поважних причин; визнати протиправною та скасувати постанову від 01.12.2009 року № 013559 по справі про адміністративне правопорушення відносно нього та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, не враховано суттєві обставини, що мають значення для вирішення справи. Крім цього, на думку позивача, вказану постанову про адміністративне правопорушення прийнято в супереч вимогам ст. 38, 247 КУпАП.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2010 року адміністративний позов задоволено: постанову в.о. начальника контрольно - ревізійного управління в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 01 грудня 2009 року про накладення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП штрафу в розмірі 136 грн. скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами контрольно-ревізійного відділу у м. Жовті Води було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Жовтоводський водоканал»Дніпропетровської обласної ради»за період з 01.07.2006 року по 30.06.2009 року. За результатами проведеної ревізії було складено акт №140-26/12 від 23.09.2009р., в якому, зокрема встановлено факти, що призвели до внесення недостовірних даних до фінансової звітності, а саме в період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р. порушення ведення бухгалтерського обліку в установленого порядку: станом на 19.08.2009 року невідповідність даних бухгалтерського обліку фактичній наявності матеріальних цінностей, що призвело до лишків у сумі 459 грн.66 коп., порушення триваюче. Вищевказане порушення не призвело до матеріальної шкоди.

З огляду на результати ревізії, головним контролером ревізором контрольно-ревізійного відділу в м. Жовті Води відносно позивача, як начальника дільниці КП «Жовтоводський Водоканал Дніпропетровської обласної ради», складено протокол про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2009 року (а.с.34), на підставі якого в. о. начальника Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 136 грн.

Згідно постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке полягає у веденні бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку: станом на 19.08.2009 року невідповідність даних бухгалтерського обліку з фактичною наявністю матеріальних цінностей, що призвело до лишків у сумі 459 грн.66 коп.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з порушенням строків, встановлених ст.38 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ст.8, п.6 ст. 8, п.8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобовязаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання обліку первинних документів. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку покладається на осіб, які склали та підписали ці документи.

Відповідальність за внесення неправдивих даних до фінансової звітності підприємства передбачена ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Судом встановлено та фактично не заперечувалось позивачем те, що посадовими особами КРУ встановлено факти, що призвели до ведення бухобліку з порушенням установленого порядку, а саме в період з 01.07.2006р. по 19.08.2009 року невідповідність даних бухгалтерського обліку з фактичною наявністю матеріальних цінностей.

Так, за результатами інвентаризації встановлено лишки матеріальних цінностей у матеріально-відповідальної особи № 4 ОСОБА_3 цегла вогнестійка -545 шт., сітка рабиця 34,2 кв.м., які по бухгалтерському обліку не обраховувалися. З пояснень матеріально-відповідальної особи дільниці №4 ОСОБА_3 свідчить, що виявлені під час інвентаризації лишки виникли після списання з балансу підприємства котлів ДКВР. В ході ревізії виявлені під час інвентаризації матеріальні цінності оприбутковано в повному обсязі : цегла вогнестійка (545 шт.) на суму 419 грн.65 коп., сітка рабиця (34.2 кв.м.) -40 грн. 01 коп. Вказані факти позивачем не заперечувались.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки нормативно-правовий акт підлягає застосуванню не з часу надходження його до підприємства, а набирає законної сили і відповідно підлягає застосуванню у правовідносинах, які він регулює, у порядку визначеному Указом Президента України від 03.02.1992р. №493/92.

Отже, факт скоєння позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164-2 КУпАП, відповідачем доведено і не спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»одними із принципів ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності є послідовність та безперервність, а згідно із ст.3 названого Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Таким чином, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, які виявлено КРУ за перевірений період, тягне за собою складання фінансової звітності з помилками, недостовірні показники якої переходять із одного звітного періоду до іншого і ці негативні наслідки тривають до теперішнього часу.

Отже, колегія суддів вважає, що скоєне позивачем правопорушення є триваючим, оскільки дії позивача повязані з тривалим, неперервним невиконанням своїх обовязків щодо контролю ведення бухгалтерського обліку та внесення відповідних змін до фінансової звітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні два місяці з дня його виявлення.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем вимог ст.38 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Контрольно-Ревізійного управління в Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2010 року у справі № 2а-48/10 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 18.10.2010р.)

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко