Справа № 7555/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р. справа № 2а-2229/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, Світловодської міської ради Кіровоградської області

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2009 року у справі №2а-2229/09 за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області, в якому, з урахуванням уточнень (т.2 а.с.64-68), просив суд визнати незаконною бездіяльність протягом 4 років Світловодської міської ради розглянути належним чином клопотання ОСОБА_1 про передачу земельної ділянки по вул.Калініна, 31б в оренду згідно чинного законодавства, визнати незаконним та недійсним рішення Світловодської міської ради №817 від 25.03.2008 року, зобовязати Світловодську міську раду укласти договір оренди на земельну ділянку для обслуговування будівлі по вул.Калініна, 31б на 50 років з послідуючим викупом ОСОБА_1, стягнути з Світловодської міської ради вартість проекту земельної ділянки в сумі 2000грн., судові витрати 10,90грн., вартість проїзду на апеляцію представника 90грн., 310,00грн., 150,00грн. за послуги надання правової допомоги, а всього 2560,90грн. на користь ОСОБА_1 В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що рішенням Світловодської міської ради №485 від 11 листопада 2003 року йому надано згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування будівлі магазину «Багіра». На виконання вказаного рішення позивачем була виготовлена проектна документація, яку погоджено відповідними службами. Між тим, на протязі тривалого часу питання щодо передачі в оренду земельної ділянки відповідачем не вирішувалось, а рішенням Світловодської міської ради від 25 березня 2008 року №817 позивачу відмовлено у передачі в оренду земельної ділянки. Дії відповідача щодо розгляду заяви про передачу в оренду земельної ділянки, а також рішення про відмову у передачі земельної ділянки позивач вважає незаконними, оскільки на його думку вони суперечать вимогам Земельного кодексу України.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано незаконним та недійсним рішення Світловодської міської ради №817 від 25 березня 2008 року п.1 «Про відмову у передачі в оренду земельної ділянки по вул.Калініна, 31Б фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_1В.». Зобовязано Світловодську міську раду укласти договір оренди на земельну ділянку для обслуговування будівлі по вул.Калініна, 31Б в місті Світловодську з послідуючим викупом ОСОБА_1 Стягнуто з Світловодської міської ради (виконавчого комітету) на користь ОСОБА_1 560,90грн. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач подали на неї апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи.

Так, Світловодська міська рада у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, зобовязання цього органу укласти такий договір, за відсутності відповідного рішення, є порушенням вимог Земельного кодексу України.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що своєю постановою, суд першої інстанції не визначив термін, на який він зобовязує відповідача укласти договір, що спонукає позивача звернутися до суду з новим адміністративним позовом про продовження строку оренди після його закінчення. Відмова суду у визнанні бездіяльності відповідача незаконною також є неправомірною. Зазначає про свою незгоду з рішенням суду в частині стягнення з відповідача витрат, повязаних з розглядом даної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.12.1996р. позивач придбав у власність незакінчений будівництвом овочевий магазин, процент готовності якого становив 69%, що знаходиться в м. Світловодську по вулиці Калініна (т.1 а.с.34).

Відповідно до Акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 15.01.1998р., магазин торгівлі, загальною торгівельною площею 60 кв.м, готовий до ведення в експлуатацію (т.1. а.с.106).

Рішенням Світловодської міської ради від 11 листопада 2003 року №485, на підставі поданої заяви позивача, надано згоду останньому на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по вул..Калініна для обслуговування будівлі магазину «Багіра»за рахунок земель житлової та громадської забудови (т.1 а.с.15).

Рішенням Світловодської міської ради від 25 березня 2008 року №817 позивачу відмовлено у передачі в оренду на 5 (пять) років земельну ділянку площею 527,73кв.м для обслуговування магазину «Багіра»за адресою: вул..Калініна, 31-б, м.Світловодськ, Кіровоградської обл.(т.1 а.с.159)

Підставами для прийняття рішення №817 стало невиконання позивачем вимог п.3, 4 рішення Світловодської міської ради від 11.11.2003р. №485.

Обґрунтованість та правомірність рішення відповідача про відмову у наданні в оренду земельної ділянки, а також дії відповідача щодо тривалого розгляду заяви позивача про надання земельної ділянки, є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що прийняте відповідачем рішення №817 є необґрунтованим, у звязку з чим вказане рішення визнано недійсним та зобовязано відповідача передати в оренду позивачу земельну ділянку, шляхом укладення договору оренди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та неправомірності рішення відповідача про відмову у передачі земельної ділянки в оренду позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ст..12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010р. у справі №1-6/2010, при здійсненні цих повноважень сільські, селищні, міські ради виступають як субєкти владних повноважень, які реалізують розпорядчі та інші функції.

Отже, спірні правовідносини між сторонами мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 позивач у справі, на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 1996 року, придбав у приватного підприємства «Гермес»незакінчений будівництвом овочевий магазин, процент готовності якого становить 69%, що знаходиться в м.Світловодську по вул..Калініна (т.1 а.с.34).

Вказаний обєкт нерухомості було збудовано ПП «Гермес»на земельній ділянці площею 0,7га, яку було надано ПП «Гермес»на підставі рішення Світловоської міської Ради народних депутатів від 23 березня 1992р. №187 для будівництва овочевого магазину (т.1 а.с.14) та відповідно до наданого дозволу на проектування та будівництво (т.1 а.с.105).

Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 15 січня 1998 року визначено, що магазин готовий до експлуатації (.т.1 а.с.106).

28.05.2003р. позивач звернувся до відповідача з заявою про надання в оренду земельної ділянки в м.Світловодську по вул..Калініна, 31б для обслуговування будівлі магазину (т.1 а.с.40).

Відповідач, який відповідно до ст.ст.12, 116 Земельного кодексу України, наділений повноваженнями щодо розпорядженням земельними ділянками, враховуючи вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, при вирішенні зави позивача щодо надання земельної ділянки, мав діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення від 25 березня 2008р. №817 «Про відмову у передачі в оренду земельної ділянки по вул..Калініна, 31-б фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_1В.»Світловодська міська рада виходила з того, що закінчився термін дії висновку державної експертизи землевпорядної документації та невиконання заявником пунктів 3 та 4 рішення міської ради від 11.11.2003р. №485.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що такі підстави для відмови у наданні земельної ділянки як закінчення терміну дії висновку державної експертизи землевпорядної документації не можуть бути визнанні обґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено, що цей строк сплив саме з вини позивача, а не у звязку з тривалим розглядом заяви позивача про надання земельної ділянки.

Крім цього, відповідно до ст..30 Земельного кодексу України від 18.12.1990р., який діяв на час укладення договору купівлі-продажу магазину від 03.12.1996р. та ст..120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала жилий будинок, будівлю або споруду переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього користувача.

Як зазначено вище, позивач придбав обєкт нерухомості у ПП «Гермес», якому було надано земельну ділянку саме з метою будівництва цього обєкта нерухомості. Тобто, вказана земельна ділянка, на якій розташований овочевий магазин, перебувала у користуванні у попереднього власника обєкта нерухомості ПП «Гермес».

На вказані обставини та вимоги Земельного кодексу України відповідач уваги не звернув та поклав на позивача необґрунтовані обовязки, які визначив у п.3, 4 рішення11.11.2003р. №485, невиконання яких і стало підставою для відмови у наданні земельної ділянки у користування.

Між тим, вимоги, які викладені у п.3,4 рішення Світловодської міської ради від 11.11.2003р. №485, не можуть вплинути на зміст та обсяг прав позивача, які передбачено Земельним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення відповідача від 25 березня 2008р. №817 «Про відмову у передачі в оренду земельної ділянки по вул..Калініна, 31-б фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_1В.», з огляду на підстави для його прийняття, не може бути визнано правомірним, у звязку з чим суд першої інстанції обґрунтовано визнав його незаконним (неправомірним).

В той же час, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зобовязав відповідача укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки.

Так, відповідно до ст..116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Отже, підставою для набуття позивачем права користування земельної ділянкою і відповідно укладення з ним договору оренди земельної ділянки, є рішення органу місцевого самоврядування, тобто відповідача у справі.

З огляду на те, що орган місцевого самоврядування не приймав рішення про надання у користування земельної ділянки позивачу, то і законні підстави для зобовязання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки відсутні.

В той же час, враховуючи те, що рішення про відмову у наданні земельної ділянки визнано незаконним, відповідач зобовязаний у встановлений законом порядку розглянути заяву позивача про надання у користування земельну ділянку для обслуговування магазину.

Необґрунтованими висновками суду першої інстанції колегія суддів вважає і розподіл судових витрат у справі.

З огляду на заявлені позовні вимоги та відшкодовані позивачу судові витрати, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції стягнуто на користь позивача, окрім сплачено судового збору і вартість проїзду представника позивача до суду у розмірі 90грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 460грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив судові витрати, які підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст..90 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Отже, вказаною нормою процесуального права визначено, що відшкодуванню підлягають лише витрати на правову допомогу, яка надана адвокатом або іншим фахівцем в галузі права.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.163, т.2 а.с.55) позивачем було укладено договори про надання правової допомоги. Між тим, матеріали справи на містять доказів того, що така правова допомога надавалась адвокатами чи іншими фахівцями в галузі права, як того вимагає ст..90 КАС України.

Не підлягають відшкодуванню, на думку колегії суддів, і витрати на проїзд представника, оскільки із наданих суду квитанцій та квитків не можливо ідентифікувати особу, якій вони належать і відповідно достовірно визначитись з тим, що саме представником позивача і саме з метою прибуття до судового засідання були понесені витрати на проїзд у розмірах, які зазначені в цих квитках.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відшкодування судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу та проїзд представника позивача у судове засідання є необґрунтованими. Відшкодуванню позивачу, враховуючи вимоги Декрету КМУ «Про державне мито» та з огляду на задоволені позовні вимоги, підлягають судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3,40грн.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача відносно визнання неправомірною бездіяльності Світловодської міської ради щодо розгляду заяви про надання земельної ділянки колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач посилався на вимоги ст..118 Земельного кодексу України, якою визначено строк розгляду заяви про надання земельної ділянки у користування.

Між тим, строки, які визначені ст..118 ЗК України, стосуються строків розгляду клопотань щодо безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Як свідчать матеріали справи, позивач не звертався до міської ради з заявою про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а відтак посилання на вказану норму матеріального права є безпідставним.

Крім цього, встановлені обставини справи не дають підстав дійти висновку про те, що при вирішенні заяви позивача про надання земельної ділянки відповідач припустився неправомірної бездіяльності. Так, як зазначено вище, 11 листопада 2003 року Світловодською міською радою прийнято рішення №485 «Про згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 по вул..Калініна». На підставі вказаного рішення було розроблено ряд землевпорядних документів, проведені державні експертизи та видані відповідні дозволи, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідач неодноразово інформував позивача про порядок розгляду його питання та відповідав на звернення позивача щодо надання земельної ділянки (т.1 а.с.4, 6, 36, 38). По неузгодженим питанням відповідачем утворювались комісії, які проводили необхідні дослідження (зокрема т.1 а.с.122). Оскаржувались позивачем дії міської ради щодо розгляду його заяви і до суду (т.1 а.с.46).

Отже, вказані обставини свідчать про безпідставність доводів позивача про бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви про надання земельної ділянки, у звязку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про стягнення з Світловодської міської ради 2000грн. вартості проекту відводу земельної ділянки.

В цій частині вимоги позивача колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.164) вказані суми позивачем сплачено не міській раді, а ПП «Транспортник»і сплачені ці суми на підставі договору, який укладено між позивачем та приватним підприємством «Транспортник»(т.1 а.с.165).

Щодо вимог апеляційної скарги про судові витрати у справі.

Правову позицію щодо відшкодування судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу та проїзду представника до суду колегія суддів виклала вище, оцінюючи рішення суду першої інстанції.

Вимоги щодо стягнення витрат у вигляду оплати послуг нотаріуса за оформлення довіреності для представництва у суді також не можуть бути задоволенні з огляду на приписи ч.3 ст.87 КАС України, якою визначено склад судових витрат. Такого виду судових витрат, як оплата послуг нотаріуса, зазначена норма процесуального права не містить.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Світловодської міської ради Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2009 року у справі №2а-2229/09 в частині задоволених позовних вимог щодо зобовязання Світловодську міську раду укласти договір оренди на земельну ділянку для обслуговування будівлі по вул..Калініна 31-б в м.Світловодську з послідуючим викупом ОСОБА_1 та стягнення з Світловодської міської ради судових витрат у розмірі 557,50грн. скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2009 року у справі №2а-2229/09 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 08.12.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Ю.М. Дадим