Справа № 20561/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2010 р.справа № 2а-12/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області та заступника прокурора Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року по справі № 2а-12/10/1170 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агромет і К»до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромет і К»звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.10.2009 року №/0, від 29.10.2009р. №/1 про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 127447,50грн. та податкові повідомлення-рішення №/0 від 08.10.2009р., №/1 від 29.10.2009р. щодо визначення податкових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 2109750,70грн. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що валові витрати підприємства та податковий кредит сформовано за результатами господарських операцій, факт здійснення яких підтверджено відповідними первинними документами.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 обєднана державна податкова інспекція Кіровоградської області та заступник прокурора Кіровоградської області, подали апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. Апеляційні скарги, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на правомірність формування валових витрат підприємством та податкового кредиту по взаємовідносинам позивача з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, реальність господарських операцій між вказаними особами не знайшла свого підтвердження під час здійснення перевірки, що і стало підставою для донарахування податкових зобовязань.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалам справи, що повноважними особами ОСОБА_1 ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Агромет і К»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р..

За результатами проведеної перевірки складено ОСОБА_1 від 30.09.2009р. №311/2310/32744668, в якому, зокрема, зроблено висновки про порушення позивачем:

- пп..4.1.1 п.4.1 ст.4, абз.4 пп.5.3.9 п.5.3, п.5.1, пп..5.2.1 п.5.2 ст.5, пп..11.2.1 п.11.2, пп..11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1097825грн.;

- пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 852965грн.

Такі висновку податкового органу ґрунтуються на тому, що підприємством безпідставно сформовано валові витрати та податковий кредит по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2, а саме по виконанню договору купівлі-продажу №2-07-08 від 10.07.2008р., укладеного між ТОВ «Агромет і К»(покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець), згідно з умовами якого, продавець зобовязується передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, а покупець зобовязується прийняти і оплатити таку продукцію.

Позиція податкового органу ґрунтується на тому, що до складу валових витрат віднесено витрати без підтвердження здійснення господарських операцій та не підтверджених відповідними первинними документами, розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, а податковий кредит сформовано внаслідок включення до його складу сум податку на додану вартість з вартості придбаної сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_2, не спрямованої на використання у господарській діяльності позивача. Податковим органом фактично заперечувалась реальність господарських операцій між ТОВ «Агрометр і К»та ФОП ОСОБА_2

На підставі складеного акту ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.10.2009р., яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість у розмірі 2109750,70грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.10.2009р., яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток у розмірі 2109750,70грн.

За результатами адміністративного оскарження скарги позивача залишено без задоволення та податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 та /1 від 29.10.2009р.

Правомірність та обґрунтованість рішень ДПІ щодо визначення податкових зобовязань та застосування штрафних (фінансових) санкцій є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість оскаржених рішень, з огляду на недоведеність відповідачем правомірності донарахованих податкових зобовязань.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.5.1. ст..5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Отже, визначальними ознаками для віднесення витрат до валових витрат підприємства є те, що такі витрати мають бути понесені платником податку як компенсація, в тому числі вартості товарів, які придбаваються для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Під господарською діяльністю, згідно п.1.32 ст.1 названого Закону, розуміється будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно з пп. 7.4.1 Закону України Про податок на додану вартість від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаної норми матеріального права також вбачається, що визначальними підставами для формування податкового кредиту платника податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на викладені норми матеріального права та предмет спору, має бути доведеним факт (реальність) здійснення господарських операцій за договором купівлі-продажу №2-07-08 від 10.07.2008р., укладеного між ТОВ «Агромет і К»(покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець), а також те, що придбаний за договором товар, використовувався у власній господарській діяльності позивача.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 10 липня 2008 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агромет і К»(покупець) був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію (зернові культури, рапс, горох, соняшник, кукурудза).

Про факт виконання умов договору свідчать рахунки на оплату поставленої продукції та податкові накладні, видані від імені ФОП ОСОБА_2 (т.1 а.с.166-214).

Про фактичну передачу сільськогосподарської продукції за договором з ФОП ОСОБА_2 свідчать договори, які укладені між позивачем та хлібоприймальними підприємствами на зберігання с/г продукції, а саме: договори складського зберігання №129 від 10.07.2008р., №14 від 01.09.2008р., №1 від 04.09.2008р., що були укладені між ТОВ «Агромет і К»та ВАТ «Куцівський елеватор», ВАТ «Користівське хлібоприймальне підприємство», ТОВ «УкрАгроКом», Щасливська філія ТОВ «Нікопольська зернова компанія». Фактичне прийняття ВАТ «Куцівський елеватор», ВАТ «Користівське хлібоприймальне підприємство», ТОВ «УкрАгроКом», Щасливська філія ТОВ «Нікопольська зернова компанія»у період з 1 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року сільськогосподарської продукції на зберігання підтверджується Реєстрами накладних та Переліками приходних документів, які засвідчені підписами керівників та печатками цих хлібоприймальних підприємств. Надання послуг вказаними підприємствами, у вигляді зберігання, сушки та доробці зерна, підтверджується рахунками-фактурами, актами приймання-передачі виконаних робіт, копії яких долучено до матеріалів справи.

Про реальність господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 свідчать і розрахунки за поставлену продукцію, які здійснено виключно у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_2, що також спростовує доводи відповідача про те, що с/г продукція придбана позивачем у мешканців Кіровоградської області. Вказаний факт підтверджується наданими представником позивача виписками по особовим рахункам ТОВ «Агромет і К».

Про реальність господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 свідчить і ОСОБА_1 ОДПІ від 08 квітня 2009 року №264/17-00- «Про результати планової документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2»(т.2 а.с.197). З акту перевірки вбачається, що податковим органом зроблено висновок про заниження ФОП ОСОБА_2 податкових зобовязань саме по взаємовідносинам з ТОВ «Агромет і К», при цьому висновки ДПІ ґрунтувалася на встановлені факту реалізації ОСОБА_2 сільськогосподарської продукції на адресу ТОВ «Агрометр і К».

Отже, вказані висновки податкового органу, навпаки, свідчать про реальність господарських операцій між ТОВ «Агромет і К»та ФОП ОСОБА_2

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що факт господарських операцій між ТОВ «Агромет і К»та ФОП ОСОБА_2 є доведеним та підтверджений первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у звязку з чим у позивача виникло право на формування валових витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2

Той факт, що придбаний товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності фактично не заперечувався і відповідачем, з огляду на висновки ОСОБА_1 перевірки від 30.09.2009р. №311/2310/32744668, який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Так, за висновками ДПІ, які викладено в зазначеному ОСОБА_1, перевіркою показників, відображених у рядку 01.1 Декларації з податку на прибуток «Доходи від продажу товарів (робіт, послуг)»встановлено, що на формування цих показників мав вплив здійснення операцій із проведення оптової торгівлі сільськогосподарською продукцією, та фактів порушення податкового законодавства при визначені суми валових доходів не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_1 перевірки встановлена фактична наявність та подальша реалізація ТОВ «Агромет і К»сільськогосподарської продукції, яка була придбана, в тому числі, у ФОП ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем обґрунтовано сформовано валові витрати та податковий кредит по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2, відповідач, на якого частиною 2 статті 71 КАС України, покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено обґрунтованості оскаржених рішень.

Обставина, зазначена в апеляційній скарзі стосовно порушення кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ «Агромет і К», без наявності вироку суду, який набрав законної сили, не може вважатися належним доказом в підтвердження заперечень відповідача, у звязку з чим колегія суддів не приймає зазначене, як підставу для скасування рішення суду. Крім цього, вказані обставини, згідно ОСОБА_1 перевірки, не були підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області та заступника прокурора Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року по справі № 2а-12/10/1170 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 17.11.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: М.А. Руденко