Справа № 808/2472/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

02 липня 2015 року 13:05Справа № 808/2472/15 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Одинця Є.І. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2;

третьої особи: не зявився;

розглянувши з власної ініціативи питання щодо закриття провадження у справі №808/2472/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області

до Відділу культури Енергодарської міської ради

третя особа ОСОБА_3

про відшкодування коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області до Відділу культури Енергодарської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про стягнення з відповідача коштів надміру виплаченої пенсії в розмірі 5728,33 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем за 2003 рік подано два звіти про застраховану особу ОСОБА_3, що містили в собі абсолютно різні дані, (в тому числі код по типу ставки страхового збору та код підстава пільгового стажу), що призвело до задвоєння сум нарахованого заробітку. В подальшому до 2010 року включно відповідач подавав звітність до СПОВ за зазначену застраховану особу, вказаної помилки за звітність у 2003 році підприємством не змінено.

Після отримання заяви про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_3 від 02.09.2010 року, для обчислення пенсії Управлінням враховано Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 за період з 01.07.2000 по 01.09.2010 рік включно. На підставі відомостей, із розрахунку подвійної суми заробітної плати за 2003 рік, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Енергодарі проводилось завищене обчислення розміру пенсії ОСОБА_3, в результаті чого у період з вересня 2010 року по вересень 2014 року виникла переплата у розмірі 5728,33 грн.

Розгляд справи призначено на 02 липня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив. Також представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду. Ухвалою суду від 02.07.2015 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Третя особа (представник третьої особи) в судове засідання не зявилась, пояснень по суті заявлених вимог суду не надала. Про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив.

Представник відповідача залишив вирішення питання щодо закриття провадження у справі на розсуду суду.

В судовому засіданні 02 липня 2015 року судом проголошена вступну та резолютивну частини ухвали про закриття провадження у справі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області (далі - Управління) перебуває ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення « з 02.09.2010 року по теперішній час.

ОСОБА_3 раніше отримувала пенсію по інвалідності 3 гр. в розмірі пенсії за віком з 29.01.2001 по 31.01.2007 року.

З 28.02.1984 року по 31.08.2010 року ОСОБА_3 знаходилась в трудових відносинах з Відділом культури Енергодарської міської ради, зокрема займала посаду викладача Дитячої музичної школи.

11 грудня 2003 року ОСОБА_3 подала Заяву про перерахунок пенсії по інвалідності. Для проведення відповідного перерахунку 05 грудня 2003 року Відділом культури подано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1).

Індивідуальні відомості надані відповідачем 05.12.2003 року про застраховану особу ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) містили наступні відомості: тип форми «Призначення пенсії», які містять в собі, зокрема, заробіток (доход) за звітний період пенсіонера у 2003 році - 7424,63 грн., ставка страхового збору 1 (на загальних підставах), а також зазначено - «дані про спеціальний стаж відсутні».

16 лютого 2004 року Відповідачем до Управління при поданні загальної звітності працівників Відділу культури Енергодарської міської ради за 2003 рік, подано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3І, тип форми «Початкова», які містять в собі, зокрема, заробіток (доход) за звітний період робітника у 2003 році - 8230,75 грн., код типу ставки страхового збору 2 (інвалідність), а також зазначено код підстави для обліку спец стажу ЗHЗ_055_E1 .

Таким чином, на думку позивача, відповідачем за 2003 рік подано два звіти про застраховану особу ОСОБА_3 , що містили в собі різні дані, (в тому числі код по типу ставки страхового збору та код підстава пільгового стажу), що призвело, як зазначив позивач, до подвоєння сум нарахованого заробітку. В подальшому до 2010 року включно Відповідач подавав звітність до СПОВ за зазначену застраховану особу, вказаної помилки за звітність у 2003 році не виправляв та не змінював.

Після отримання заяви про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_3 від 02.09.2010 року, для обчислення пенсії Управлінням враховано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 за період з 01.07.2000 по 01.09.2010 рік включно. На підставі відомостей, із розрахунку подвійної суми заробітної плати за 2003 рік, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Енергодарі проводилось, на думку позивача, завищене обчислення розміру пенсії ОСОБА_3, в результаті чого у період з вересня 2010 року по вересень 2014 року виникла переплата у розмірі 5 728,33 грн.

У липні 2014 року Управлінням проведено перевірку особових рахунків пенсіонерів, по яких можливі розбіжності відомостей в системі персоніфікованого обліку по формам «Початкова» та «Призначення пенсії» за один і той же період. За результатами перевірки виявлено недостовірність даних поданих відповідачем, про що його повідомлено листом №4858/02 від 30.07.2014 року. Листом № 472 від 08.08.2014 року відділом культури надано пояснення по даним розбіжностям за 2003 рік, а саме, у ОСОБА_3 (РНОКПП- 1 58126443) в індивідуальній відомості «призначення пенсії» невірно казаний код типу ставки 1. Правильною являється відомість «початкова» та надана «скасовуюча» відомість про заробіток за звітний період (2003 рік). На підставі «скасовуючої» індивідуальної відомості про застраховану особу, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3, в результаті якого виявлено надмірно виплачену суму коштів в розмірі 5728,33 грн.

Таким чином, позивачу заподіяно шкоду, яка не повязана зі здійсненням органом виконавчої влади владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За змістом ст.1215 Цивільного кодексу України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Водночас, у ч.2 ст.2 КАС України зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписам наведених норм кореспондують положення ч.2 ст.21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

У п.5 ч.2 ст.17 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З наведеного також слідує, що відносини про стягнення матеріальної шкоди, завданої органу Пенсійного фонду України внаслідок безпідставно виплачених коштів на підставі вищенаведених норм за своєю правовою природою є цивільно-правовими, а не адміністративними.

За встановлених обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функції субєкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для інших органів, що призначають пенсії.

Отже, суд вважає, що дана справа не є публічно-правовим спором, який підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, тобто компетенція адміністративних судів, встановлена ч.2 ст.17 КАС України, на цей спір не поширюється.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою в ухвалах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 28.04.2010 у справі №6-27989св09, від 23.12.2009 у справі №6-23305св09, у постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 у справі №21-204а13, у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 №К/800/10470/13.

Відповідно до ч. 1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, дані правовідносини регулюються нормами цивільного та господарського законодавства і повинні вирішуватися в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, оскільки суд дійшов висновку, що зазначену справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а отже провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.157 КАС України суд розяснює позивачу, що дана справа підлягає розгляду господарським судом Запорізької області в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №808/2472/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області до Відділу культури Енергодарської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко