Справа № 2012/2-а-18/11
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-18/11

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

при секретарі Козир К.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправних дій і відшкодування шкоди заподіяної внаслідок прийняття органом державної влади України нормативно-правового акту визнаного незаконним та про визнання бездіяльності Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова та Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації та просив постановити рішення, на підставі якого визнати дії відповідачів неправомірними; зобовязати управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова провести з 01.01.2007 року по момент винесення рішення перерахунок та виплатити заборгованість з державної пенсії в мінімальному обємі у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Жовтневого районну міста Харкова усунути порушення і провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат з 2007 року, та призначити, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (3 групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат згідно вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року; зобов`язати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської облдержадміністрації усунути порушення і виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат з 2007 року та виплачувати її в подальшому; стягнути з відповідачів витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він згідно висновку МСЄК є інвалідом 3-ої групи, віднесеної до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», серед яких і право на одержання державної пенсії, розмір якої у відповідності до ч.4 ст. 54 вказаного Закону повинен бути не нижче 6-ти мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої у відповідності до ст. 50 того ж Закону, повинен складати 50 % мінімальної пенсії, відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат. Проте, нарахування та виплата вказаних соціальних виплат протягом з 2007 року здійснювалася відповідачем в значно менших розмірах, ніж то передбачено законодавством.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, де підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, просив в позові відмовити в повному обсязі та розглядати справу у відсутності представника управління.

Представник відповідача - Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, просив в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачу були виплачені вказані соціальні допомоги на підставі розпоряджень управління праці та соціального захисту населення, центр немає права вносити зміни в будь-які нормативно-правові акти або самостійно визначити розмірі соціальних виплат. Також він просив розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Харкові ради ОСОБА_2 надала суду письмові заперечення проти вищенаведених позовних вимог, в яких зазначила, що виплата щорічної разової допомоги ОСОБА_1 здійснювалась за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до чинного законодавства Головним розпорядником коштів для виплати щорічної разової грошової допомоги до дня перемоги та разової допомоги на оздоровлення є Міністерство праці та соціальної політики України. Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації є головним розпорядником коштів нижчого рівня. Згідно покладених повноважень, до завдань районних управлінь відносяться функції щодо здійснення нарахування соціальних допоміг в розмірах, передбачених діючим законодавством, та в межах кошторису на видатки. Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Харкові ради не має затвердженої програми класифікації, яка містить кошти на виплату вказаних допоміг, тому виплатою вказаної допомоги займається обласний центр по нарахуванню та виплати соціальних допоміг згідно до покладених на нього повноважень. Управління як орган виконавчої влади нижчого рівня, діяло в межах повноважень, передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису державного бюджету України та відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню. Також, відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову через пропущення строку звернення до суду с адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України. При цьому представник даного відповідача прохала розглянути цю адміністративну справу за її відсутності.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності з ч.4 ст. 122 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено , що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова та отримує основну пенсію згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб .

Також позивач є інвалідом третьої групи з 01.08.2000 року, та особою що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням.

Згідно ст.10 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком), по інвалідності, у звязку з втратою годувальника призначається один із цих видів пенсії за вибором.

Також ст.7 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб надає право вибору позивачу, так як військовослужбовцям, особам які мають право на пенсію за цим Законом та члени їх сімей, які мають право на пенсію за цим Законом та члени їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсій військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншим законодавчими актами.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатись на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обовязків військової служби (службових обовязків) або відповідно до ст.54 цього Закону.

Враховуючи, що ОСОБА_1 самостійно побажав отримувати пенсію по Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, написавши про це заяву, то суд не має законних підстав для здійснення перерахунку основної пенсії позивача згідно ст..54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним, до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, завдану здоровю у розмірах:

- інвалідам І групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 67 цього Закону встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений, відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізація державної конституційної гарантії громадян на достатній рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум», а також Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», згідно з ст. 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі, мінімального розміру пенсії за віком, якій відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченим ст. 28 Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

У звязку з цим суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статі, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону № 796.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Так, дійсно ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначає, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Додаткова пенсія (ст. 50)

- інвалідам І групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, право Позивача прямо встановлено Конституцією та законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, вказане право гарантоване ст. 17 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», а також гарантований і розмір спірної соціальної допомоги. До цього ж, в ч. 1 ст. 17 закону зазначене, що соціальні гарантії встановлюються тільки законами з метою забезпечення конституційного права на достатній життєвий рівень.

Тобто при здійсненні перерахунку пенсії Позивача, Відповідач повинен керуватися ст. 50, 54 спеціального закону, а саме Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-4 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки (Абзац перший частини четвертої статті 45 із змінами, внесеними згідно з Законом № 2291-ІV (2291-15) від 23.12.2004 року):

Згідно зі ст.65 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.»- прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено в розмірі з 01 січня 2006 р. - 350 грн., з 1 квітня 359 грн., з 1 жовтня -366 грн.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 р.»- прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено в розмірі з 01 січня 2007 р. 380 грн., з 1 квітня 406 грн., з 1 жовтня 411 грн.

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року № 107-У1, прожитковий мінімум становить з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. по 3 групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом «Про державний бюджет України»і не може корегуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік»статті 50, 54 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у новій редакції не викладенні та їх дію не зупинено.

Згідно ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік»у 2009 році установлений прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Стаття 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»передбачала, що на одну особу, яка втратила працездатність, прожитковий мінімум в розрахунку на місяць складає з 01.10.08 року 498 гривень, а тому, оскільки ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у такому ж розмірі, тобто 498 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок з 01.01.2007 року.

У 2007 році в період з 01.01.2007 р. по 09.07.2007 р. та у 2008 році з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. конкретні розміри разової щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи були встановлені певними нормами Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік»та нормами Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів», відповідно.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України.

Отже, з 01.01.2007 р. по 09.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах, встановлених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Застосування законодавства у такій спосіб ґрунтується на висновках Конституційного Суду України наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп, який у п. 3 зазначив наступне: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обов`язку здійснити призначення, перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які отримали таку допомогу у 2007 році протягом 01.01.2007 р. по 07.09.2007 р. та у 2008 році протягом з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р., у розмірах, встановлених законами по державний бюджет на відповідні роки.

Протягом цього часу органи соціального захисту населення діяли у відповідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення особа реалізувала своє право на їх отримання, і як наслідок, у органів соціального захисту населення припинився обов`язок щодо їх виплати.

Розглядаючи вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного:

У відповідності до положень ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Долученими до матеріалів справи і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами копією рахунку філії ТОВ «Надія»у м. Харкові № 09-1107 від 21.09.2010 року щодо оплати консультаційно-правових послуг при поданні ОСОБА_1 до суду даного адміністративного позову, та копією квитанції про оплату таких послуг, підтверджується факт понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн.

Згідно ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Зважаючи на те, що судом наведені вище позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються частково і тільки в частині позову до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, суд вважає можливим присудити позивачу відшкодування витрат на правову допомогу з Державного бюджету України в сумі 250,00 грн.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет Украйни на 2008 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 2, 3, 6 9, 11, 17, 18, 69 71, 87,94, 122, ст. 159, 160 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправних дій і відшкодування шкоди заподіяної внаслідок прийняття органом державної влади України нормативно-правового акту визнаного незаконним та про визнання бездіяльності Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова та Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до ст. 13, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Харкова провести перерахунок основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2007 року згідно зі ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і здійснювати так перерахунок в подальшому з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про зобов`язання в перерахунку та виплати недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат з 2007 року - відмовити.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України 250 (двісті пятдесят) гривень 00 копійок в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І.В.Іванова.