Справа № 22050/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2010 р.справа № 2а-2509/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2010 року по справі №2а-2509/10/0870 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.04.2010 року № та №. Штрафні санкцій застосовано до позивача за порушення вимог п.1 п. 12 ст.3 ст.6 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»та ст..3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що висновки перевіряючих про порушення Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»є необґрунтованими, у звязку з чим застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції у сумі 15,78 грн. та 10 069,00 грн. є безпідставними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2010 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що повноважними особами державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя 23 квітня 2010 року проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки складено акт від 12.04.2010 року №0086/08/31/23/НОМЕР_1, в якому зроблено висновки про порушення позивачем вимог п.1 п. 12 ст. 3 ст. 6 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»та ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Суть порушення полягала в тому, що позивач не мав патенту на роздрібну торгівлю, при проведенні розрахункової операції РРО не застосовувався у звязку з його відсутністю, на місці проведення розрахунків встановлена сума виторгу 937,00 грн., яка не проведена через РРО, у реалізації знаходився товар на суму 2 692,00 грн., який не облікований у встановленому законом порядку.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Хортицькому районі м. Запоріжжя прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22.04.2010 року № на суму 10 069,00 грн. порушення вимог п.1 п. 12 ст. 3 ст. 6 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» та № на суму 15,78 грн. порушення ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Правомірність та обґрунтованість рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових санкцій) є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень проведено перевірку та прийнято оскаржені рішення на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»та Законом України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 5 статті 9 цього ж Закону передбачені випадки, коли реєстратори розрахункових операцій не застосовуються, зокрема при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких від такої діяльності здійснюється за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту відповідно до законодавства з питань оподаткування прибутковим податком з громадян, якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив).

Встановивши той факт, що позивач не мав патенту, який би дозволяв здійснювати підприємницьку діяльність в магазині «ОСОБА_2, взуття»без застосування реєстраторів розрахункових операцій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість рішення відповідача щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 4685,00грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що встановлені на місці реалізації кошти, у сумі 937грн., є особистими коштами продавця, у звязку з чим вони не повинні бути прийняті до уваги при розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Так, згідно опису наявності готівки в грошовій скринці (а.с. 42 оборот), продавцем ОСОБА_2 зазначено, що вказані суми є виручкою за реалізований товар.

Крім цього, пунктом 23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. № 833 визначено, що забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій відповідно до п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 4685,00грн.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особам, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Встановлені обставини справи, які не заперечувались і позивачем (а.с.42), свідчать про те, що останнім не здійснювався облік товарних запасів, які реалізовувались позивачем через магазин «ОСОБА_2, взуття», що є порушенням вказаної норми матеріального права.

Згідно із ст..21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до субєктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи факт наявності необлікованого товару на суму 2692,00грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, визнавши правомірним рішення відповідача щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст..21 названого Закону, у розмірі 5384,00грн.

Відповідно до ст..3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», патентуванню підлягає торгівельна діяльність, що здійснюються субєктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти, зокрема, магазин та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торгівельний зал для покупців або використовуються для торгівлі його частину. У разі коли субєкт підприємницької діяльності має структурні (відокремлені) підрозділи, торговий патент придбавається окремо для кожного структурного (відокремленого, підрозділу (торгової точки).

Згідно із п.1 ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», субєкти підприємницької діяльності, що здійснюють торгівельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону несуть відповідальність за здійснення операцій без одержання відповідних торгових патентів, передбаченого ч.2 ст.7 цього Закону та сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності субєктів підприємницької діяльності із зазначенням порушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем обґрунтовано застосовані штрафні (фінансові) санкції, у відповідності до ст..8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», оскільки позивач здійснював торгівельну діяльність без отримання відповідного патенту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2010 року по справі №2а-2509/10/0870 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 17.11.2010р..)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко