Справа № 135/670/15-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/670/15-а
Провадження у справі № 2-а/135/29/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 Ладижинський міський суду Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницькій області про визнання розпорядження суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірним рішення (розпорядження) № 10 від 29 квітня 2015 року про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 24.04.2015, свої вимоги мотивує тим, що у період часу з грудня 1988 року по лютий 1989 року він постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, який розташований в зоні посиленого радіоекологічного контролю, і на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому має право на зниження пенсійного віку на п'ять років. 24 квітня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницькій області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, однак в призначені пенсії відмовлено через відсутність підтверджуючих факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю документів за період з грудня 1988 року по лютий 1989 року.

Відповідач у визначений строк надав суду свої заперечення, у яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що враховуючи дані довідок № 3674, №3678 від 19.03.2015, виданих КП «Ладжитлосервіс» про постійне проживання на території м. Ладижин Вінницької області позивач постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю лише з 07.02.1989 по 26.05.1992, з 26.06.1992 по 09.01.1998. Відповідно до копії трудової книжки позивач з 16.03.1984 по 30.01.1989 постійно працював Мурманському траловому флоті у якості матроса що унеможливлює постійне перебування в даний період в м. Ладижин Вынницькоъ області. Період постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю за даними трудової книжки можливо прослідкувати лише з 13.02.1989 року по 12.04.1994 рік .Тобто, станом на 1 січня 1993 року позивач не має 4 років роботи чи проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Враховуючи зазначене, на даний час підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" недостатньо.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_2 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, серії В-ІІ №405196, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

24.04.2015 позивач ОСОБА_2 згідно ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії.

29.04.2015 Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те, що ОСОБА_2 не має права на зниження пенсійного віку, оскільки згідно наданих ним довідок № 3674, №3678 від 19.03.2015, виданих КП «Ладжитлосервіс» про постійне проживання на території м. Ладижин Вінницької області позивач постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю лише з 07.02.1989 по 26.05.1992, з 26.06.1992 по 09.01.1998. Відповідно до копії трудової книжки позивач з 16.03.1984 по 30.01.1989 постійно працював Мурманському траловому флоті у якості матроса що унеможливлює постійне перебування в даний період в м. Ладижин Вінницької області. Період постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю за даними трудової книжки можливо прослідкувати лише з 13.02.1989 року по 12.04.1994 рік, тому станом на 01.01.1993 рік немає 4 років постійної роботи чи проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2В у березні 1993 року отримав посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-ІІ №405196 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, після одруження 29.11.1986 року із ОСОБА_3 позивач продовжував працювати матросом Мурманського тралового флоту, однак постійне місце проживання його сім'ї було в м. Ладижин Вінницької області за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП "Ладжитлосервіс" № 4983 від 07.05.2015 .

Згідно записів трудової книжки позивача, він з 16.03.1984 року прийнятий на роботу матросом Мурманського тралового флоту 30.01.1989 року був звільнений за угодою сторін на Мурманському траловому флоті і 13.02.1989 року був прийнятий електриком заводу ферментних препаратів «Ензим» .

З довідки №3678 від 19.03.2015, виданої КП «Ладжитлосервіс» про постійне проживання на території м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_2 з 07.02.1989 по 26.05.1992 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26.06.1992 по 09.01.1998. , АДРЕСА_2. Даний населений пункт, згідно Переліку населених пунктів Вінницької області, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони посиленого радіологічного контролю..

Факт постійного проживання позивача у період часу з 28.12.1988 року по 13.02.2015 рік в м. Ладижин Вінницької області підтвердили також допитані судом свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5

Так, допитані судом свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду показали, що позивач ОСОБА_2 з 28.12.1988 року по 13.02.2015 рік постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1986 року він одружився із ОСОБА_6, після одруження він продовжував працювати матросом Мурманського тралового флоту, а його дружина ОСОБА_3 залишалась постійно проживати в місті Ладижин за адресою : АДРЕСА_3. ОСОБА_2 в середині грудня 1988 року вирішив покинути роботу матроса Мурманського тралового флоту та повернутись у місто Ладижин Вінницької області для постійного проживання разом із сім'єю. 28.12.1988 року позивач приїхав у м. Ладижин Вінницької області разом із речами, повідомивши керівництво Мурманського тралового флоту, що після відпустки буде звільнятись. 30.01.1989 він був звільнений за угодою сторін з Мурманського траловому флоту і 13.02.1989 знайшов роботу та був прийнятий електриком заводу ферментних препаратів «Ензим» в м. Ладижин Вінницької області.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач, у відповідності до ст.55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії за віком зі зниженням, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійного віку на 5 років, оскільки з 28 грудня 1988 року по 13 лютого 1989 рік постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Як наслідок цього позивач має право звернутися до суду з заявою про зниження пенсійного віку.

Статтею ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закріплені строки призначення пенсії, згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку 21 квітня 2015 року, звернувся за пенсією в квітні 2014 року, тобто не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсія йому має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме: з 22 квітня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією від 08.05.2015 документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 73,08 грн, а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14,15,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 267 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним розпорядження № 10 від 29 квітня 2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницькій області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію, як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 4 категорії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 22 квітня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 73 (сімдесят три) гривні 08 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя