Справа № К/9991/39282/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року м. Київ К/9991/39282/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року в справі за його позовом до Сімферопольського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим про стягнення заборгованості за роботу в надурочний та нічний час, індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом в якому зазначив, що у квітні 2005 року був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, проте при звільненні йому не були виплачені всі належні суми.

Посилаючись на порушення права на належне матеріальне забезпечення під час проходження служби, просив визнати дії неправомірними, стягнути грошову компенсацію за роботу у понадурочний час протягом 2003-2005 років, роботу у нічний час та заборгованість по індексації доходів, стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Постановою Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 02 грудня 2008 року позов задоволено частково: визнано незаконними дії щодо розміру виплаченої заробітної плати; стягнуто заборгованість за роботу у надурочний час - 2 683,96 грн., в нічний час - 328,68 грн., суму індексації - 653,58 грн., судові витрати - 3,40 грн., а всього 3 669,62 грн.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, позивач просив скасувати судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що час роботи позивача під-тверджено копією журналу отримання зброї, розрахунок заборгованості позивачем здійснено правильно та визначені ним суми підлягають стягненню.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що з 2003 року по 2005 рік табеля обліку робочого часу не подавалися до фінансової служби, з питань виплати за роботу у понадурочний час та святкові дні працівники не зверталися, що не виключало можливість надання днів відпочинку за роботу понаднормово.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим від 20 червня 2003 року № 91 о/с ОСОБА_4 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого черговим чергової частини Гвардійського СВМ Сімферопольського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим та 15 квітня 2005 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до пункту 21 даного Положення та статті 22 Закону України «Про мі-ліцію» для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства. Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відповідно до пунктів 1, 3 Інструкції про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ України до несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій, затвердженої наказом міністра внутрішніх справ України від 17 грудня 1991 року № 530, до несення служби понад установлений законодавством робочий час, а також несення служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні особи рядового і начальницького складу органів, підрозділів та навчальних закладів внутрішніх справ можуть залучатися для виконання невідкладних завдань в боротьбі із злочинністю і охороні громадського порядку при особливих оперативних умовах. Підставами залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. В наказі вказуються причини, що викликали необхідність залучення працівників до надурочної служби, служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, перелік працівників, які залучаються до її виконання, тривалість служби.

Відповідно до акту, затвердженого начальником Сімферопольського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим 12 лютого 2008 року, 07 лютого 2008 року у комісійному порядку було знищено журнали видачі спеціальних засобів з 02 січня 2003 року по 05 лютого 2005 року та журнали рапортів прийому-здачі чергування з 02 січня 2003 року по 19 серпня 2004 року.

Таким чином доказів залучення позивача до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні судами попередніх інстанцій встановлено не було та сторонами не надавалося.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року № 197 «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

У обґрунтування позовних вимог позивачем було здійснено самостійні розрахунки заборгованості без наведення обґрунтування зазначених сум, а судом першої інстанції без перевірки стягнуто таку заборгованість, що є неправомірним. Також неправомірним є посилання на копію журналу отримання зброї в частині підтвердження роботи позивача понад установлений робочий час та необхідність оплати такої роботи, оскільки не надано доказів заборгованості перед позивачем та такий журнал не є підставою залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби відповідно до наказу міністра внутрішніх справ України від 17 грудня 1991 року № 530.

Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а доводи касаційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ В.М. Кочан /підпис/