Справа № 806/3226/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/5052/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р.

у справі № 806/3226/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крома»

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крома» (далі - позивач, ТОВ «Крома») звернулось до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - відповідач, Житомирська ОДПІ) про скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. позов задоволено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Житомирська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Житомирською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Крома» суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість з податку на додану вартість наступних звітних періодів по уточнюючих розрахунках за червень 2011 року, червень 2012 року та по декларації за лютий 2014 року, за результатами якої складено акт № 3807/15-01/32122048 від 17 червня 2014 року.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.6, п.200.14 ст.200 ПК України, а саме ТОВ «Крома» завищено суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів: по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2011 року на суму 515 044,00 грн.; по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року задеклароване за грудень 2010 року на суму 32 177,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: від 27 червня 2014 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в сумі 547 221,00 грн., у тому числі: 515 044,00 грн. - за червень 2011 року, 32 177,00 грн. - за червень 2012 року та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 136805,00 грн.; від 27 червня 2014 року № , яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 547 221,00 грн., у тому числі: 515 044,00 грн. - за січень 2011 року, 32177,00 грн - за березень 2011 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах (п.200.6 ст.200 ПК України).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.02.2014 року ТОВ «Крома» було подано до контролюючого органу уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок: за червень 2011 року, у якому задекларовано у рядку 23.2 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах" - 515 044,00 грн.; за червень 2012 року, у якому задекларовано у рядку 23.2 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах" - 32 177,00 грн.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

При цьому слід зазначити, що ПК України не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами відповідного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що ТОВ «Крома», заявляючи до відшкодування із бюджету податок на додану вартість в уточнюючих деклараціях за червень 2011 року в сумі 515 044,00 грн. та за червень 2012 року в сумі 32177,00 грн., враховувало приписи п.200.4 ст.200 ПК України та визначило суму такого відшкодування у розмірі ПДВ, що фактично був сплачений постачальникам товарів/послуг у попередніх податкових періодах.

Відповідно до п.200.14 ст.200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Отже, з наведеної норми ПК України вбачається, що вона застосовується тільки у разі коли контролюючий орган за результатами перевірки виявляє суму бюджетного відшкодування, яка не заявлялась.

Судами встановлено, що ТОВ «Крома» заявлено суму бюджетного відшкодування в уточнюючих деклараціях за червень 2011 року та червень 2012 року до проведення перевірки (уточнюючі розрахунки подані 28.02.2014 року, а перевірка проведена у період з 03.06.2014 року по 10.06.2014 року, а тому у відповідача не було підстав вважати, що платник податку відмовляється від отримання такої суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

2.Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун