Справа № 20713/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2010 р.справа № 2а-2547/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Лукманової О.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальність «Чиста вода Бердянськ»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальність «Чиста вода Бердянськ»до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірними постанов та їх скасування, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Чиста вода Бердянськ»було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ТОВ «Чиста вода Бердянськ»подала на неї апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального прав, оскільки відповідач не прийняв в до уваги те, що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження»прийняття постанови про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження можливе лише тільки у разі закінчення виконавчого провадження, тобто, з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заперечень на апеляційну скаргу іншою стороною до суду не направлялися.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті постанов, а саме - постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у окреме провадження, діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачено діючим законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2009 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 прийнято постанову серії ВП №15511729 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, прийнятого 07.09.2009 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області про звернення стягнення на підставі протесту векселя про не оплату, вчиненого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області за №1399 від 27.08.2009 про стягнення на користь комунального підприємства «Облводоканал»ЗОР плати у розмірі 200000 грн. 00 коп. а також витрат пов'язаних із опротестуванням векселя у сумі 2600 грн. 00 коп. з TOB «Чиста вода - Бердянськ»(а.с.7), та надано строк боржнику для добровільного виконання рішення до 23.09.2009 року.

25 вересня 2009 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10% від суми виконавчого документа, а саме у розмірі 20260 грн. 00 коп. (а.с.6).

27 січня 2010 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі надісланого, 23.12.2009 року, на адресу відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області листа від КП «Облводоканал»ЗОР про повернення без виконання виконавчого документа в порядку п.1 ч. 40 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с.8).

Одночасно, 27 січня 2010 року головним державним виконавцем винесена постанова про виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у окреме виконавче провадження серії ВП №15511729 на підставі ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, при прийнятті оскаржуваних постанов діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Пунтом 1 статті 18 вказаного Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Згідно абз. 1 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а у разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

До того ж, вказаною нормою Закону встановлено і перелік випадків коли виконавчий збір не стягується, а саме: виконавчий збір не стягується із страховиків, які здійснюють державне обов'язкове особисте страхування, при виконанні державними виконавцями рішень про стягнення коштів за державним обов'язковим особистим страхуванням, а також з осіб, звільнених від його сплати згідно з законодавством, а також за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог. ТОВ «Чиста вода Бердянськ»не підпаює під жодну категорію перелічених випадків.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не було виконано жодних дій для добровільного виконання виконавчого документа у термін, що встановлений головним державним виконавцем.

Таким чином, дії відповідача під час прийнята постанови про стягнення з боржника виконавчого збору були правомірними.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві за письмовою заявою стягувача.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, встановлених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску із звітом державного виконавця про його використання.

Про повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Законом України "Про виконавче провадження", не передбачений обов'язок державного виконавця відмовити стягувачеві у поверненні виконавчого документа за відповідною письмовою заявою (навіть у випадку зупинення виконавчого провадження).

Отже, письмова заява про повернення виконавчого документа є волевиявленням стягувача та правом, наданим вказаною нормою Закону України "Про виконавче провадження", а тому у головного державного виконавця не було законних підстав відмовляти стягувачеві у поверненні виконавчого документа за відповідною письмовою заявою.

Відповідно до статті 37 вищевказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадках повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача.

Згідно ст. 46 вказаного Закону, у разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 3 абз. 8 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору може бути скасована за заявою боржника начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, якщо боржник оплатить витрати, пов'язані з проведенням виконавчих дій, у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, або на письмову вимогу чи заяву стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, ни яких ґрунтується її вимоги і заперечення.

ТОВ «Чиста вода Бердянськ»не було надано жодних доказів на підтвердження того, що вони зверталися до відповідача із заявою про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та щодо відмови останнього у виконанні цієї вимоги позивача.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як державний орган, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не може виходити за межі п. 1 ч. 1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про законність винесеної головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області прийнято постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у окреме виконавче провадження є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах діючого законодавства України.

Посилання апелянта на те, що прийняття постанови про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження можливе лише тільки у разі закінчення виконавчого провадження, тобто, з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки не узгоджується з положеннями пункту 9 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у випадках повернення виконавчого на письмову вимогу стягувача та абзацу 7 статті 46 вищевказаного Закону, згідно якого, у разі, коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальність «Чиста вода Бердянськ»залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 18 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров