Справа № 761/33504/14-а
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2015 року № 761/33504/14-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Київської міської ради, терті особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ "Паладін-інвест", ЗАТ "Топаз-Електронікс", Управління житлово-комунального господарства, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, терті особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ "Паладін-інвест", ЗАТ "Топаз-Електронікс", Управління житлово-комунального господарства, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення від 18.03.2004 №139/1349, рішень від 12.07.2007 №1120/1781 та від 18.03.2004 №139/1349 в частині; зобов'язання вчинити дії щодо повернення у користування територіальної громади міста Києва земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що оскарженими рішеннями земельну ділянку, на якій розташовано гараж, що належить позивачу, передано ЗАТ "Топаз-Електронікс для будівництва житлового будинку, отже такі рішення на думку позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач - Київська міська рада - заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що оскаржені рішення прийнято відповідно до Закону України «про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України.

Представник ТОВ "Паладін-інвест" також заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивач не є землекористувачем спірної земельної ділянки, отже при прийнятті оскаржених рішень відповідачем не були порушені норми Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами у місті Києві та Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в місті Києві.

Тертя особа без самостійних вимог на предмет спору - Управління житлово-комунального господарства - клопотала про вирішення справи без її участі.

ЗАТ «Топаз-Електронікс» та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 08.01.1979 рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва №29 ОСОБА_1 надано дозвіл на встановлення гаражу для забезпечення автомобіля «Жигулі», який останній придбав через відділ соціального забезпечення.

Рішенням Київської міської ради від 18.03.2004 №139/1349 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано акціонерному товариству закритого типу "Топаз-Електронікс" в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,21 га для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 за рахунок земель міської забудови.

На підставі зазначеного рішення між Київською міською радою та АТЗТ «Топаз-електронікс» укладено договір оренди земельної ділянки від 27.08.2004.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2008 №32/97 внесено зміни до договору оренди земельної ділянки та, в подальшому, укладено угоду (договір про внесення змін) до договору оренди земельної ділянки.

В подальшому, сторонами укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2004 №91-6-00352

В подальшому, рішенням Київської міської ради від 12.07.2007 №1120/1781 внесено зміни до рішень Київської міської ради від 18.03.2004 N 138/1348 "Про передачу земельної ділянки акціонерному товариству закритого типу "Топаз-Електронікс" для будівництва житлових будинків на вул. Бакинській, 37-в у Шевченківському районі м. Києва" та від 18.03.2004 N 139/1349 "Про передачу земельної ділянки акціонерному товариству закритого типу "Топаз-Електронікс" для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1", а саме: у тексті рішення слова "акціонерному товариству закритого типу "Топаз-Електронікс" замінити словами "товариству з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції".

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що належний йому гараж знаходиться на земельній ділянки, яка передана в оренду акціонерному товариству закритого типу "Топаз-Електронікс" та в подальшому, ТОВ «Паладін-Інвест» оскарженим рішеннями.

Спірні правовідносини, щодо визначення порядку надання земельних ділянок та оформлення права користування землею юридичним особам в м. Києві визначаються Конституцією України; Земельним кодексом України; Законом України «про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про столицю України - місто-герой Київ», Порядком набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві, затвердженим Рішенням Київської міської ради від 14 березня 2002 року № 313/1747.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись земельним законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржених рішень чинному законодавству та законність процедури його прийняття.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно частини 1 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

Згідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України - до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту] в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Отже, відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок у користування відноситься виключно до повноважень міських рад.

Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» (в редакції чинній на час прийняття оскаржених рішень) місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті Києві ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Оскільки на момент прийняття оскаржених рішень розмежування земель державної і комунальної власності не проведено Київська міська рада є органом уповноваженим передавати земельні ділянки у власність, користування, оренду; зазначені рішення приймаються на пленарних засіданнях у формі рішень.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт. Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки (ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України).

Порядок набуття права на землю юридичними особами та громадянами у м. Києві затверджено рішенням Київської міської ради від 04.03.2002 №313/1747 ()чинний на час прийняття оскаржених рішень) (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що особи, зацікавлені у наданні земельних ділянок у постійне користування або передачі їх в оренду в порядку відведення для містобудівної діяльності (за винятком будівництва громадянами житлових будинків, господарських будівель, гаражів, дач та ведення індивідуального садівництва), звертаються із відповідним клопотанням до Київської міської ради. У клопотанні зазначається розмір, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.4. Порядку матеріали обґрунтування мають містити: - викопіювання з чергового кадастрового плану; земельно-кадастрову інформацію; викопіювання з матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації (за наявності); інформацію про допустимі види забудови, умови і обмеження забудови земельної ділянки відповідно до Генерального плану розвитку міста; копії статуту (положення), свідоцтва про державну реєстрацію та копію довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України для юридичних осіб; копію паспорта громадянина; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності; згоду землекористувача на припинення права користування земельною ділянкою або її частиною із зазначенням площі земельної ділянки (її частини), в тому числі шляхом розірвання договору оренди чи внесення змін до договору оренди в частині розмірів земельної ділянки, а також копію рішення про надання земельної ділянки та документа, що посвідчує право користування нею; топографічний план у масштабі 1:500 з нанесенням інженерних мереж, червоних ліній та ліній забудови; кадастровий план земельної ділянки за встановленою формою з варіантами розміщення об'єкта.

Згідно з п. 2.5. Порядку після позитивного висновку державної землевпорядної експертизи щодо Матеріалів обґрунтування по об'єктах, які їй підлягають, управління земельних ресурсів готує запити до Головкиївархітектури, відповідного органу охорони культурної спадщини, Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві, міської санітарно-епідеміологічної станції із зазначенням умов та обмежень використання земельних ділянок, які мають міститись у їх висновках.

Відповідно до п. 2.6 Порядку в місячний термін з дня одержання запитів Головкиївархітектура, відповідний орган охорони культурної спадщини, державне управління екології та природних ресурсів в м. Києві, міська санітарно-епідеміологічна станція подають до управління земельних ресурсів висновки щодо відведення земельної ділянки відповідно до своєї компетенції із зазначенням умов та обмежень використання землі відповідно до ст. 111 Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів, при цьому розгляд запитів здійснюється всіма переліченими органами одночасно.

Згідно п. 2.7. Порядку розробку проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) здійснюють відповідно до технічних умов управління земельних ресурсів землевпорядні організації, які мають відповідні ліцензії. Умови та строки розробки проектів відведення земельних ділянок та перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт.

Відповідно до п. 2.8. Порядку складовою частиною проекту відведення є матеріали обґрунтування, підготовлені відповідно до п. п. 2.3, 2.4 цього Порядку.

Пунктом 2.9. Порядку після розгляду і погодження проекту відведення земельної ділянки та одержання позитивного висновку державної землевпорядної експертизи управління земельних ресурсів готує проект рішення Київської міської ради про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її у постійне користування або передачу в оренду.

Підготовлений проект рішення разом з проектом відведення земельної ділянки подається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування та землекористування, яка розглядає його і передає на розгляд пленарного засідання Київради для прийняття рішення щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її у постійне користування, передачі в оренду або про відмову у цьому.

У разі якщо земельна ділянка відводиться за рахунок земель, що перебувають у користуванні іншої юридичної або фізичної особи, у рішенні Київської міської ради має бути пункт про припинення права користування земельною ділянкою (її частиною) за згодою землекористувача, в тому числі шляхом розірвання договору оренди чи внесення змін до договору оренди в частині розмірів земельної ділянки та про віднесення земельної ділянки до відповідної категорії у разі її зміни.

Згідно п. 2.10. Порядку після отримання рішення Київської міської ради про надання земельної ділянки в постійне користування або передачу її в оренду здійснюється в установленому порядку перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовлення, підписання і видача документів, що посвідчують право на землю.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Київський інститут земельних відносин» розроблено проект відведення земельної ділянки АТЗТ «Топаз-Електронікс» для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1, копія якого долучена до матеріалів справи.

Зазначений проект був погоджений в установленому законом порядку, що підтверджується копіями висновків Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 29.08.2003 №19-1714, Управління охорони навколишнього природного середовища від 12.09.2003№119/04-4-10/600, Головного державного санітарного лікаря м. Києва від 22.09.2003 №6899, Головного управління охорони культурної спадщини та реставраційно-відновлювальних робіт від 12.09.2003 №2347, Шевченківської районної ради міста Києва від 15.08.2013 №783.

За наявності позитивних висновків вищевказаних органів відповідачем з урахуванням положень ст. 93, 123 Земельного кодексу прийнято рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки АТЗТ «Топаз-Електронікс» для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 та про передачу земельної ділянки в оренду.

Щодо доводів позивача, що він є власником земельної ділянки, на якій розміщено його гараж, суд зазначає наступне.

Згідно вимогу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 зазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності позивача на гараж 55 (об'єднання автолюбителів «Копернік») за адресою м. Київ, АДРЕСА_2 видане 26.03.2014. На судовий запит об'єднанням автолюбителів «Копернік» листом від 12.06.2014 повідомлено, що позивач є членом громадської організації автолюбителів «Копернік» та має у приватній власності гаражний бокс, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 та надано суду викопіювання з публічної кадастрової карти України та план схему місця розташування гаражного боксу позивача.

Відповідно до ст 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст 3 згадуваного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як зазначено вище, відповідно до свідоцтва про право власності позивача на гараж право власності на згадуваний гаражний бокс зареєстровано в 2014 році. Докази реєстрації права власності позивача на гаражний бокс до 2014 року в матеріалах справи відсутні.

Оскільки, на час прийняття оскаржених рішень право власності позивача на зазначений гаражний бокс, право власності, користування, оренди земельної ділянки, на якій розташовано гаражний бокс не було зареєстровано, отже посилання представника позивача, що при прийнятті оскарженого рішення мало бути отримано згоду позивача як власника гаражного боксу та землекористувача частини спірної земельної ділянки є необґрунтованим.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16.02.2015 земельна ділянка в межах якої розташований житловий будинок 79 по вул. Артема у місті Києві на підставі технічного звіту по встановленню меж землекористування з 26.03.2002 обліковується як багатоповерхова забудова. Станом на 31.12.2012 документи, що посвідчують право користування (власності) земельною ділянкою не зареєстровано. Згідно з даними міського земельного кадастру земельні ділянки на АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_2 за об'єднанням автолюбителів «Копернік та фізичними особами не зареєстровано.

Враховуючи, що на час прийняття оскаржених рішень право користування, оренди чи власності позивача на земельну ділянку та право власності позивач на гаражний бокс розміщений на спірній земельній ділянці не було зареєстровано, отже при прийнятті оскаржених рішень відповідачем не порушено права, інтереси та свободи позивача та прийняття спірних рішень не потребувала погодження з позивачем.

Підсумовуючи викладене, оскаржені рішення прийнято уповноваженою особою з дотриманням процедури прийняття таких рішень, отже позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення від 18.03.2004 №139/1349, рішень від 12.07.2007 №1120/1781 та від 18.03.2004 №139/1349 в частині та, як наслідок, зобов'язання вчинити дії щодо повернення у користування територіальної громади міста Києва земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач, в свою чергу з урахуванням вимог ч. 2 ст. 71 КАС України виконав покладений на нього обов'язок в частині доведення правомірності вчинення відповідних дій, а тому суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 128, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда