Справа № 17115/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2010 р.справа № 2а-333/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року у справі № 2а-333/10 за позовом ОСОБА_1 до Національного Банку України в особі Управління Національного Банку України в Дніпропетровській області, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного Банку України в особі управління Національного Банку України в Дніпропетровській області, відповідно до якого просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу Національного банку України №12-143/7 від 21.12.2009 року. В обґрунтування позову посилався на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана ним постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та винесена з порушенням вимог КУпАП.

Відповідач проти позову заперечував. Вказував, що банком було відкрито 10 кореспондентських рахунків в іноземній валюті 1-ї групи класифікатора у банках Казахстану, Латвії, Литви, Киргизстану та Молдови. Національна валюта цих країн згідно з Класифікатором відноситься до 2-ї групи. 05.06.2009 року набрала чинності постанова Правління Національного банку України «Про внесення змін до Положення про відкриття та функціонування кореспондентських рахунків банків-резидентів та нерезидентів в іноземній валюті та кореспондентських рахунків банків-нерезидентів у гривнях»№178 від 31.03.2009р. Пунктом 1 даної Постанови №178 були внесені зміни до пункту 3.6 розділу 3 Положення №118, згідно з яким, відкриття уповноваженим банком України кореспондентських рахунків в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора дозволяється у банках-нерезидентах країн, національна валюта яких віднесена Національним банком України до цієї групи Класифікатора. Також, пункт 2 Постанови №178 зобовязав уповноважені банки привести свої кореспондентські рахунки у відповідність до вимог цієї постанови. Відповідно, вказані вище 10 кореспондентських рахунків в іноземній валюті необхідно було закрити. Позивач стверджує, що Банком були вжиті заходи щодо виконання вимог нормативно-правового акту Національного банку України, зокрема направлено листи банкам-контрагентам з інформацією про зміну національного законодавства та вимогою закриття кореспондентських рахунків. Але ані доказів відправлення, ані доказів отриманні банками-контрагентами цих листів не було надано під час проведення перевірки, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та під час розгляду справи. Тобто, взагалі невідомо, чи дійсно ці листи були направлені адресатам. Докази не були додані Позивачем і до позовної заяви. Навіть, якщо листи і були відправлені банкам, то це не призвело до настання необхідних наслідків щодо виконання вимог нормативно-правового акту Національного банку, і під час проведення перевірки, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та під час розгляду справи порушення тривало. Відтак, листи Банку не можуть свідчити про вжиття Банком та його керівництвом (головою правління) заходів щодо виконання вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення №118 та не виключають наявність вини голови правління Банку ОСОБА_1 (а.с.21-22).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування судом обставин справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що на виконання вимог Постанови №178, було направлено банкам контрагентам, що підпадали під дію зазначеної постанови, відповідні листи з інформацією про зміну національного законодавства та відповідно, вимогою про закриття кореспондентських рахунків. Підтвердженням цих дій є листи до банків-кореспондентів. З огляду на вищенаведене, з боку ОСОБА_1 не було порушено ані банківське законодавство, ані нормативно-правові акти Національного банку України. Постанова Управління НБУ в Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є невмотивованою, в ній не обґрунтовано доведеність вини ОСОБА_1, не проаналізовані обставини справи, невірно надана правова оцінка вчиненим діям, не вмотивований висновок про призначення стягнення.

Відповідач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1, відповідно до яких, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є вмотивованим, обґрунтованим, винесеним з додержанням вимог КУпАП і не підлягає скасуванню, оскільки воно ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному зясуванні усіх обставин справи. За таких обставин, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було призначено на посаду голови правління Банку, згідно наказу Банку від 10.06.2009р. №14-к.

20 листопада 2009 року складено акт перевірки ЗАТ «Фінансовий ОСОБА_2», відповідно до якого встановлено порушення Банком вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення № 118.

Згідно протоколу від 08 грудня 2009 року, складеного заступником начальника відділу валютного контролю та ліцензування Управління НБУ у Дніпропетровський області ОСОБА_3, при здійсненні перевірки Банку виявлено здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, допущення порушень нормативно-правового акту Національного банку України, вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення №1181 в частині наявності відкритих Банком кореспондентських рахунків в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора2 в банках країн, національна валюта яких віднесена Національним банком України до 2-ї групи Класифікатора.

21 грудня 2009 року заступником начальника управління Національного банку України в Дніпропетровській області ОСОБА_4, на підставі вищевказаних документів про вчинення адміністративного правопорушення, було винесено Постанову №12-143/7 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1665 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн. (а.с.6-9)

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову , суд першої інстанції послався на те, що надані позивачем копії листів банкам-контрагентам від 01.09.2009 року з інформацією про зміну національного законодавства та вимогою про закриття кореспондентських рахунків не є належними доказами виконання позивачем вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення № 118, оскільки відсутні докази щодо відправлення цих листів та їх отримання адресатами. При складанні постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, та прийняв постанову з дотриманням вимог діючого законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Як зазначено в статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган ( посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було скоєно правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності…

Статтею 166-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення керівниками банків або іншими особами, які відповідно до закону можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України або здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, - тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що субєктами вказаного правопорушення є керівники банків та інші особи, які відповідно до закону можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України.

ОСОБА_1 займав посаду Голови правління Банку. Вказане підтверджується копією Наказу по Банку від 10 червня 2009 року №14-к. та змістом протоколу про адміністративні правопорушення та оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1В до адміністративної відповідальності. З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є субєктом правопорушення, яке передбачене ст.166-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак правопорушення.

Як актом перевірки, так і відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено допущення ОСОБА_1 порушень нормативно-правового акту Національного банку України, а саме, вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення №1181 в частині наявності відкритих Банком кореспондентських рахунків в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора2 в банках країн, національна валюта яких віднесена Національним банком України до 2-ї групи Класифікатора.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що Банком були вжиті заходи щодо виконання вимог нормативно-правового акту Національного банку України, зокрема, направлено листи банкам-контрагентам з інформацією про зміну національного законодавства та вимогою закриття кореспондентських рахунків, оскільки ані доказів відправлення, ані доказів отримання банками-контрагентами цих листів не було надано під час проведення перевірки, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та під час розгляду справи.

Тобто, взагалі невідомо, чи дійсно ці листи були направлені адресатам. Докази не були додані Позивачем і до позовної заяви і до апеляційної скарги.

Більш того, позивачем не були здійснені дії, які б призвели до настання необхідних наслідків щодо виконання вимог нормативно-правового акту Національного банку та закриття 10 кореспондентських рахунків в іноземній валюті у банках Казахстану, Латвії, Литви, Киргизстану та Молдови. .

За таких обставин, надані копії листів Банку не можуть свідчити про вжиття Банком та його керівництвом (головою правління) заходів щодо виконання вимог абзацу другого пункту 3.6 розділу 3 Положення №118 та не виключають наявність вини голови правління Банку ОСОБА_1

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 11 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_5