Справа № 826/3920/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3920/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Бочарової Світлани Володимирівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Панченка Олександра Володимировича, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві - Хаустова А.А., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова до скасування, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі рішення Апеляційного суду від 30.01.2014 року у справі №22-ц/799/1155/2014 рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номери: № 10780967 від 10.02.2014 р.; № 10821444 від 11.02.2014 р.; № 10822687 від 11.02.2014 р.), було внесено записи про припинення обтяжень за реєстраційними номерами 1648648, 4636435 та 4636671 відповідно, накладених на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями державного реєстратора, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки оскаржувані рішення про припинення обтяження прийнято на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2014 по справі №22-ц/799/1155/2014, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку є підставою для припинення обтяження, а отже при прийнятті оскаржених рішень державний реєстратор діяв відповідно до згадуваних норм законодавства.

Однак колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Згідно п.1 Порядку № 868 передбачено, що цей порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.67 Порядку, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Пункт 15 Порядку № 868 встановлює, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 18.06.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в ході примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 27.08.2010 р. № 2-1841/09, з метою забезпечення належного та своєчасного виконання рішення суду, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення 7 640 500,00 грн. (номер запису про обтяження: 1648648, дата державної реєстрації - 15.07.2013 р.) - Постанова від 18.06.2013 р. «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» в межах виконавчого провадження № 38487269.

З матеріалів судової справи також вбачається, що як підставу для припинення обтяження державний реєстратор в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказав рішення Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2014 року у справі № 22- ц/799/1155/2014, яким скасовано арешт всього нерухомого майна громадянки ОСОБА_6, котра являється боржником в рамках виконавчого провадження № 38487269, де Позивач проходить як стягувач.

Однак, апелянт звертає особливу увагу на те, що вказаного вище рішення не існувало взагалі, оскільки згідно автоматизованої системи документообігу у проваджені Апеляційного суду м. Києва відсутня справа № 22-ц/799/1155/2014.

Під час судового засідання в апеляційному суді стало відомо, що Печерським РУ ГУМВС України відкрито кримінальне провадження та ведеться слідство щодо підроблення судового рішення, зокрема рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 року по справі 22-ц/799/1155/2014.

Також варто зазначити, що в судове засідання був викликаний в якості свідка слідчий СВ Печерського РУ ГУМВС України ОСОБА_8, який під час судового засідання пояснив, що ним був направлений запит від 29.12.2014 р. №54/6663 до Апеляційного суду м. Києва, в якому ставилось питання, зокрема: чи існує в провадженні Апеляційного суд м. Києва справа 22-ц/799/1155/2014.

В листі Апеляційного суду м. Києва від 08.01.2015 р. № 22-ц (06.04/01-13/14), направленого судом на ім'я слідчого СВ Печерського РУГУ МВС України в м. Києві в якості відповіді на запит слідчого від 29.12.2014 р. №54/6663 зазначено, що згідно відомостей автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа за номером апеляційного провадження 22-ц/799/1155/2014 в провадженні Апеляційного суду не перебувала. У зв'язку з чим Апеляційний суд м. Києва позбавлений можливості надати інформацію відносно направлення копії рішення по вказаній справі особам, що зазначені у запиті слідчого, в тому числі і на адресу Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві.

Крім того, слідчим Костріциним С.Ю. було звернуто увагу суду на те, що заява про припинення обтяження оформлена із порушенням норм чинного законодавства. Крім того, слідчим було зазначено, що ним була допитана в якості свідка державний реєстратор, який безпосередньо приймав дану заяву. На поставлені під час допиту питання, зокрема, чи відповідає заява вимогам законодавства, остання пояснила, що дана заява заповнена із численними порушеннями.

Колегією суддів перевірено заяву щодо припинення обтяження, зокрема на її відповідність вимогам чинного законодавства, за наслідком чого суд прийшов до висновку, що остання заповнена із порушеннями, оскільки в ній відсутні обов'язкові реквізити особи яка подає таку заяву (серія та номер паспорта громадянина України, ким та коли виданий).

Враховуючи надані докази (зокрема листи - відповіді з Апеляційного суду м. Києва), колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повинен був перевірити та дослідити: по-перше, факт існування рішення Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2014 року у справі № 22-ц/799/1155/2014; по-друге, заяву про державну реєстрацію прав на адресу Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, дати їм належну правову оцінку. Проте, суд першої інстанції, проігнорувавши це, прийшов до необґрунтованого висновку, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 оформлено належним чином та вступило в законну силу, а заяви оформлені належним чином.

Згідно п. 8 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Орган державної реєстрації прав приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Орган державної реєстрації прав, у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст (п. 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно)

Так, представником Відповідача (Реєстраційної служби ГУ юстиції в м. Києві) до матеріалів судової справи було залучено копії трьох реєстраційних справ (по трьом обтяженням) стосовно квартири АДРЕСА_1.

З аналізу змісту карток прийому заяв, а також заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) слідує, що дані документи на зняття обтяження були подані Апеляційним судом м. Києва, а саме автором судового рішення, котра у заявах записана заявником.

Однак, як вже було зазначено, відповідно до листів Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2014 р. № 22-ц та від 08.01.2015 р. № 22-ц (06.04/01-13/14) згідно відомостей автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа за номером апеляційного провадження 22-ц/799/1155/2014 в провадженні Апеляційного суду не перебувала. У зв'язку з відсутністю в провадженні суду судової справи за вказаним номером, Апеляційний суд м. Києва фактично не міг подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві копії рішення від 30.01.2014 р. № 22-ц/799/1155/2014 та, відповідно, не подавав заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, повинен був перевірити відповідність поданих документів, перевірити повноваження особи яка подавала дані документи, та в разі необхідності зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень, а отже, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційними № від 10.02.2014 №10780967, від 11.02.2014 №10821444, від 11.02.2014 №10822687 на підставі яких до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені записи про припинення обтяжень №1648648, №4636435, №4636671 є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, положеннями ч. 1 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 3 ч. 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Суд зазначає, що цією нормою КАС України визначено особливість таких компетенційних спорів, а саме те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем, є суб'єкти владних повноважень. Позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, необхідно враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, слід зауважити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивачем заявлена частина позовних вимог про скасування рішення приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Панченко О.В. та Бочарової С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З аналізу наведених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що дані вимоги не можуть розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки приватні нотаріуси на є суб'єктами владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до переконання, що провадження у справі в частині позовних вимог про скасування рішення приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Панченко О.В. та Бочарової С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає закриттю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні спірного судового рішення було неповно з'ясовано фактичні обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справ та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 3, 157, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року - скасувати, та прийняти нову, позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційними № від 10.02.2014 №10780967, від 11.02.2014 №10821444, від 11.02.2014 №10822687 на підставі яких до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені записи про припинення обтяжень №1648648, №4636435, №4636671 на квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог провадження у справі - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.