Справа № 592/6003/15-а
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/6003/15-а
Провадження №2-а/592/193/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обовязки начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої представник підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що постановою № 0327/80502/15 від 20.05.2015 р. його було притягнуто до адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Вважає вищезазначену постанову протиправною та просить суд скасувати її з наступних підстав.

18.01.2014 р. близько 20 год. 27 хв. позивачем через Сумську митницю ДФС пункт пропуску «Юнаківка-Суджа» було ввезено транспортний засіб марки «BMW 523», реєстраційний номер WI 5909T, VIN WBADR 41040 GT71406 для особистого управління та комерційного призначення на територію України (польської реєстрації, випуск 22.12.1999 р.).

Переміщення транспортного засобу на митну територію України було здійснено за спрощеною процедурою на підставі Стамбульської Конвенції «Про тимчасове ввезення» від 26.06.1990 р. та ст. 189 МК України. Автомобіль «BMW 523», реєстраційний номер WI 5909T, VIN WBADR 41040 GT71406, який належить на праві власності підприємству фірмі «Генесія Груп» ТОВ, надано позивачу в особисте управління на підставі Договору доручення № 07/03/2014/А від 07.03.2014 р. в офіційному перекладі.

Під час проходження митного контролю, позивачем було заявлено про режим ввезення «тимчасове ввезення транспортного засобу» на підставі міжнародної Конвенції «Про тимчасове ввезення» від 26.06.1990 р. терміном на 1 рік, для здійснення міжнародного безоплатного перевезення вантажів та пасажирів для фірми «Генесія Груп» ТОВ. Будь-яких зауважень з боку працівників митниці щодо правомірності вїзду на територію України для комерційного використання в інтересах фірми «ОСОБА_3 ТОВ» в митному режимі «тимчасове ввезення» заявлено не було, декларування та внесення грошової застави позивач не здійснював.

Під час перетину митного кордону України 30.04.2015 р. близько 23 год. 28 хв. через митний пост «Юнаківка» на території Росії, представниками митниці було заявлено про порушення строків знаходження транспортного засобу на митній території України.

Позивач вважає що, дії які б підтверджували знаходження автомобіля на території України у режимі транзиту не вчинялися (декларування та внесення застави), а напроти дотримувалися терміни перебування транспортного засобу на території України у один рік, у відповідності до Конвенції.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 0327/80502/15 від 20.05.2015 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. та закрити провадження у даній адміністративній справі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав надавши заперечення по справі.

Під час проведення митного контролю зазначеного транспортного засобу було встановлено, що згідно наявної інформації з ПІК ЕАІС «Держмитслужби» та ПІК «Інспектор 2006» автомобіль

був ввезений ОСОБА_1 через п/п «Юнаківка» Сумської митниці ДФС 18.01.2014 р. в режимі транзиту на строк встановлений ст. 95 Митного кодексу України, а саме десять діб, а виїжджав 30.04.2015 р., чим порушив встановлений строк транзитного перевезення більше ніж на 10 діб.

Надані позивачем в пункті перетину кордону України документи, а саме переклад договору доручення на комерційне використання транспортного засобу від 07.03.2014 р. № 07/03/2014/А, жодним чином не підтверджують комерційне використання автомобіля на території України. Крім того, позивачем надано до митного контролю лише переклад договору доручення на комерційне використання транспортного засобу, дорожній лист, свідоцтво про реєстрацію представництва фірми «GENESIA GROUP» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Дані документи ніяким чином не підтверджують той факт, що фірма займається перевезенням вантажів. Взагалі не відомо чим займається дане представництво та фірма.

Сумська митниця ДФС вважає, що ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування та мав право його ввозити лише на 10 діб в режимі транзит.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Встановлено, що постановою виконуючого обовязки начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 № 0327/80502/15 від 20.05.2015 р. позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 грн.

Згідно даної постанови, 30.04.2015 р. близько 23 год. 28 хв. в зону митного контролю митного поста «Юнаківка» Сумської митниці ДФС в напрямку виїзду з України до РФ в режимі «транзит» заїхав транспортний засіб «BMW 523», реєстраційний номер WI 5909T, VIN WBADR 41040 GT71406, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який подав до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу 0256910, паспорт громадянина України серія МА 996288 виданий УМВС України в Сумській області.

Під час проведення митного контролю зазначеного транспортного засобу було встановлено, що згідно наявної інформації з ПІК ЕАІС «Держмитслужби» та ПІК «Інспектор 2006» автомобіль був ввезений ОСОБА_1 через п/п «Юнаківка» Сумської митниці ДФС 18.01.2014 р. о 20 год. 27 хв. з метою транзиту на строк встановлений ст. 95 Митного кодексу України.

При перетину кордону 18.01.2014 р. ОСОБА_1 дав зобовязання вивезти транспортний засіб за межі митної території України у строк відповідно до ст. 95 МК України.

Дане зобовязання ОСОБА_1 порушив, доставивши транспортний засіб, що перебував під митним королем, до органу доходів і зборів призначення 30.04.2015 р. о 23 год. 28 хв., тобто перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб.

Опитаний ОСОБА_1 вважав, що, транспортний засіб знаходиться в режимі «тимчасового ввезення» з терміном перебування на митній території України 1 рік, тому і перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб.

Будь яких документів, які б підтверджували поважні причини перевищення строку доставки транспортного засобу до митниці призначення, ОСОБА_1 не надав.

Згідно з реєстраційного документу серії DR/BAJ 0256910, автомобіль «BMW 523», реєстраційний номер WI 5909T, VIN WBADR 41040 GT71406 належить на праві власності підприємству фірмі «Генесія Груп» Товариство з обмеженою відповідальністю.

Відповідно укладеного Договору доручення на комерційне використання транспортного засобу № 07/03/2014/А, між Фірмою «Генесіа ОСОБА_4з о.о» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець), замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання на регулярній основі виконувати за вказівками замовника та/або представництва завдання, з використанням транспортного засобу замовника для здійснення, в рамках Конвенції про тимчасове ввезення

комерційного безоплатного перевезення вантажів, належних замовнику та/або представництву, а також комерційного безоплатного перевезення вантажів, які призначаються для замовника та/або для представництва, на територію України, через територію України, з території України.

Відповідно до п. 25 ст. 4 Митного кодексу України термін «митний режим» визначено, як комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Положеннями ст. 71 Митного кодексу України «Вибір та зміна митного режиму» передбачено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З цього випливає, що Митним кодексом України передбачена можливість усного декларування точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як випливає з пояснень позивача наданих у протоколі опитування в справі про порушення митних правил № 0327/80502/15 від 30.04.2015 р., під час перетину митного кордону України 30 січня 2014 року, він повідомив працівників митниці, що в'їжджає на територію України в режимі тимчасового ввезення у відповідності до вимог Додатка С до «Конвенції про тимчасове ввезення» та Митного кодексу України, та пред'явив документи, що були необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митний кодекс України від 13 березня 2012 року містить главу 17 «Транзит» та статті 90-102, норми яких встановлюють конкретний правовий порядок застосування норм митного режиму транзиту.

Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями ч.4 ст. 92 Митного кодексу України «Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту» визначено, що для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати митному органу дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 94 цього Кодексу «Документи, що використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту» для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація).

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, під час розгляду справи представники відповідача, всупереч цим вимогам ст. 71 КАС України, не надали належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності та не надали доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил від 20.05.2015 року.

Відповідно до ст. 103 Митного кодксу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ст. 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу. У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що позивач під час в'їзду на територію України дотримав вимог ст.103 Митного кодексу України та «Конвенції про тимчасове ввезення», оскільки в'їхав на територію України для виконання своїх службових обов'язків на автомобілі комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 «Конвенції про тимчасове ввезення» кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції. Україна з 22 вересня 2004 року стала однією із Договірних Сторін «Конвенції про тимчасове ввезення» на підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24 березня 2004 року № 1661-IV.

Тому, згідно ч.1 ст.2 «Конвенції про тимчасове ввезення» Україна, як Договірна Сторона Конвенції про тимчасове ввезення, зобов'язана надавати згоду на тимчасове ввезення транспортних засобів.

Положеннями ч. 2 ст. 2 «Конвенції про тимчасове ввезення» передбачено, що режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру. У додатку С до ст.2 цієї Конвенції передбачено, що правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 Конвенції користуються транспортні засоби комерційного використання.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що транспортний засіб, на якому позивач в'їхав на митну територію України є транспортним засобом комерційного призначення у розумінні Митного кодексу України та Стамбульської конвенції, що підтверджується наступним.

Згідно ст.4 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби, які використовуються виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до Додатку С до Конвенції «Про тимчасове ввезення» «комерційне використання» означає - платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

У матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази того, що автомобіль позивача є транспортним засобом комерційного призначення, що в'їхав на територію України в режимі тимчасового ввезення.

Жодних доказів того, що автомобіль використовувався позивачем в особистих цілях представники відповідача суду не надали та у матеріалах справи таких доказів не має.

Згідно з ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Доводи представників відповідача в заперечення позову, на думку суду, є непереконливими, вони спростовуються зібраними у справі доказами та тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1,2,3,17,18, 70, 71, 86,94,102, 159-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконуючого обовязки начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0327/80502/15 від 20.05.2015 р. виконуючого обовязки начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Провадження в адміністративній справі по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Алфьоров