Справа № 2751/10
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2010 р.справа № 13/749/08-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мірошниченка М.В. Кожана М.П.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції

у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя,

на постанову господарського суду Запорізької області від 26.11.2009р.

у справі № 13/749/08-АП

за позовом Відкритого акціонерного товариства

«Завод «Запоріжавтоматика»,

вул. Адмірала Нахімова, 3, м. Запоріжжя, 69057;

до відповідача Державної податкової інспекції

у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя,

вул. Перемоги, 14, м. Запоріжжя, 69001;

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановили: Відкритим акціонерним товариством «Завод «Запоріжавтоматика»подано позов до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення № /0.

Господарський суд Запорізької області (суддя Серкіз В.Г.) своєю постановою від 26.11.2009р. у справі № 13/749/08-АП позов задовольнив.

Постанова суду мотивована наступним:

в операціях, що розглядаються в акті перевірки, строк давності на сплив, висновок про заниження суми валового доходу є помилковим;

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР, в редакції Закону N 283/97-ВР від 22.05.97р. (334/94-ВР) не містить норми, яка б зобов'язувала платника податку зменшувати чи коригувати в такому випадку валові витрати;

діяльність столярного цеху та їдальні підприємства не можна визнати такою, що направлена на задоволення особистих потреб працівників підприємства.

Крім того, висновком судово-економічної експертизи виявлені фахівцями контролюючого органу порушення документально не підтверджено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить постанову господарського суду Запорізької області від 26.11.2009р. у справі № 13/749/07-АП скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні Сторони не скористались. Адресованою апеляційному адміністративному суду письмовою заявою клопотали про розгляд справи за їх відсутності.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного суду України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Сутність спору: Уповноваженими фахівцями держподаткінспекції проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності Відкритого акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.09.2007р.

За результатами перевірки складений Акт № 45/23-00187292 від 20.03.2008р.

В акті перевірки вчинено записи:

в порушення підпункту 4.1.6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР) ВАТ «Завод «Запоріжавтоматика» не включено до складу валових доходів прострочену кредиторську заборгованість у квітні 2007 року перед ТОВ «Парламент»в сумі 2.160,00 грн., та в липні 2007 року перед ПП «Основа»у розмірі 1.357,81 грн.;

в порушення пункту 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР) ВАТ «Завод «Запоріжавтоматика»не зменшено валові витрати на ці ж суми (без ПДВ) простроченої кредиторської заборгованості, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

в порушення пункту 1.32 статті 1, пункту 5.1, підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР) ВАТ «Завод «Запоріжавтоматика»завищено скориговані валові витрати у розмірі 31.746,00 грн. внаслідок включення до складу валових витрат витрат столярного цеху, які не повязані з веденням господарської діяльності, а задля задоволення потреб працівників підприємства, та завищено скориговані валові витрати у розмірі 69.882,00 грн. внаслідок включення до складу валових витрат витрат їдальні, які не повязані з веденням господарської діяльності, а задля задоволення потреб працівників підприємства.

На підставі Акта перевірки керівником Державної податкової інспекції 31.03.2008р. прийняте податкове повідомлення-рішення № /0.

Згідно з підпунктом 4.2.2 б) пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року N 2181-III, відповідно підпункту 1.22.1 пункту 1.22, пункту 1.25, пункту 1.32 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР), на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(2181-14), Відкритому акціонерному товариству «Завод «Запоріжавтоматика»визначено суму податкового зобовязання за платежем НОМЕР_1 - податок на прибуток, у розмірі 36.775,50 грн. В їх числі 24.517,00 грн. за основним платежем, та 12.258,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Скасування податкового повідомлення-рішення було предметом позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо завищення валових витрат на суми простроченої кредиторської заборгованості (безповоротної фінансової допомоги).

За позицією фахівців контролюючого органу, ВАТ «Завод «Запоріжавтоматика»не віднесено до складу валових доходів прострочену кредиторську заборгованість в сумах 2.160,00 грн. та 1.357,84 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Парламент»та ПП «Основа», відповідно, які (строки) контролюючим органом обчислені з дат останньої оплати отриманих товарів.

Така позиція фахівців контролюючого органу видається колегії суддів помилковою.

У відповідності зі статтею 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Такий день перевіркою не визначався, не визначено взагалі чи були порушені відповідні права продавця за цими угодами.

Щодо заниження валових витрат на суми простроченої кредиторської заборгованості.

За позицією фахівців контролюючого органу, відсутні законодавчі підстави для розуміння вартості отриманого товару як витрат, у разі відсутності компенсації за оприбутковані товари, та у звязку з перебігом строку позовної давності.

За змістом пункту 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

У відповідності з підпунктом 5.2.1 Закону (334/94-ВР), до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Чинним законодавством встановлені певні вимоги щодо віднесення суми заборгованості платника податку перед іншою юридичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності, до складу валових доходів.

Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР) не містить приписів щодо коригування валових витрат у податковому періоді, на який припадає сплив терміну позовної давності.

Відповідно до вимог пункту 5.11 статті 5 Закону (334/94-ВР), установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Щодо продажу продукції столярного цеху та їдальні.

Порушення встановлено за результатами проведеного аналізу середньої націнки, що застосовувалась підприємством у перевіреному періоді при реалізації продукції.

При цьому вартість реалізованої продукції столярного цеху порівнювалась з собівартістю - бух. рахунок 9013. В акті перевірки стверджується: «перевіркою встановлено, що діяльність столярного цеху не є основною діяльністю підприємства, при цьому вона не направлена на отримання прибутку, а здійснюється зазвичай з ціллю задоволення потреб робітників підприємства та інших фізичних осіб. Реалізація столярних виробів здійснюється за ціною нижчою ніж фактична собівартість цієї продукції».

З цього фахівці держподаткінспекції роблять висновок про те, що ця діяльність не є господарською діяльністю.

Водночас, категорія «господарська діяльність»не є суто економічною категорією.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За визначенням статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(334/94-ВР) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Отже, Закон (334/94-ВР) дає визначення господарської діяльності, використовуючи поняття «доход»(який визначається пунктом 1.21 статті 1 та підпунктом 4.1.1 Закону), а не поняття «прибуток» (який визначено статтею 3 цього Закону).

Виходячи з цих визначень, поняття «доходи» не є тотожним поняттю «прибуток».

А наявність збитків не є підтвердженням відсутності «доходу».

Крім того, у відповідності з підпунктом 5.2.1 Закону (334/94-ВР) до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Таким чином, обмеження щодо повязаності витрат з отриманням прибутку, втрачають актуальність. Більше того, термін «у звязку з», що вживається у підпункті 5.2.1 Закону, дозволяє застосовувати цю норму до необмеженого переліку витрат, оскільки повязаність із підготовкою, організацією, веденням виробництва є не так фактом, що підлягає встановленню, як елементом аргументації, або оціночною категорією.

Придбана Позивачем сировина в подальшому була використана в господарській діяльності підприємства, а саме для виготовлення продукції, яка у подальшому була реалізована іншим субєктам з отриманням виручки від такої реалізації.

Відсутність прибутку від конкретної окремої господарської операції не свідчить про відсутність у цієї операції ознак господарської діяльності.

З огляду на викладене, неможливо вважати діяльність і їдальні негосподарською.

Виготовлення продукції столярним цехом або їдальнею - лише частина господарської діяльності заводу.

Що стосується зауваження про те, що ціллю діяльності цеху та їдальні є задоволення потреб робітників підприємства та інших фізичних осіб, суд зазначає, що будь-яка підприємницька діяльність направлена на задоволення потреб споживачів.

Що ж до фінансування особистих потреб фізичних осіб, то роботу столярного цеху, а також і їдальні, аж ніяк не можна такою визнати, так як ці підрозділи виробляють продукцію, яка реалізується за грошові кошти.

Також судом взято до уваги висновок судово-економічної експертизи по справі.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Запорізької області від 26.11.2009р. у справі № 13/749/08-АП без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 06.10.2010р.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: М.П.Кожан