Справа № 804/7616/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/7616/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача (СДПІ в м. Дніпропетровську ) ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_3» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів України, державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, -
Публічне акціонерне товариство Юніон ОСОБА_3 (далі ПАТ Юніон ОСОБА_3 або позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів України (далі СДПІ з ОВПП у м. Дніпропетровську або відповідач 1) та Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси або відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправними дії СДПІ з ОВПП у м. Дніпропетровську щодо залишення без розгляду заяви ПАТ «ЮСБ БАНК» про застосування податкового компромісу №231 від 23.02.2015;
- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 10.03.2015 №4543/10/15-53-22-02 щодо погодження застосування процедури податкового компромісу на суму 338 535,60 грн.;
- визнати досягнутим та узгодженим податковий компроміс в розмірі податкового зобовязання з податку на прибуток підприємства, визначеному у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 02.04.2012, в сумі 7 830 912 грн. 39 коп., а також штрафні санкції в розмірі 1 860 910,45 грн. на підставі заяви № 746 від 14.04.2015 року ПАТ «Юніон ОСОБА_3» до ДПІ у Приморському районі м. Одеси;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.02.2015 року ПАТ «Юніон ОСОБА_3» направило на адресу СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську заяву про застосування податкового компромісу. СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську листом від 24.02.2015 року за № 4583/10/28-01-43-10 надав відповідь щодо неможливості прийняття заяви про застосування податкового компромісу у зв'язку зі зміною місцезнаходження ПАТ ЮСБ БАНК та запропонував направити дану Заяву до ДПІ за основним місцем обліку платника податків.
14.04.2015 року Позивач направив на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси заяву про застосування податкового компромісу. В наданому ДПІ у Приморському районі м. Одеси рішенні щодо погодження застосування процедури податкового компромісу від 10.03.2015 № 4543/10/15-53-22-02 зазначалось, що податковим органом прийнято рішення про можливість застосування податкового компромісу частково, лише з суми податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 356 353,12 грн. Не застосовано податковий компроміс щодо податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 7 474 559, 27 грн., податкове повідомлення-рішення від 02.04.2012р. № НОМЕР_1.
Позивач вважає, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси не наділене повноваженнями приймати рішення про непогодження застосування податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням, а також вважає, що застосування податкового компромісу щодо частини податкового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні суперечить вимогам Податкового кодексу України.
Представник СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську заперечував проти задоволення адміністративного позову посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.
Представник ДПІ у Приморському районі м. Одеси у судове засідання не зявився, повідомивши суд, що він зайнятий в іншому судовому засіданні.
З урахуванням положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів у звязку з неприбуттям належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду відповідача - ДПІ у Приморському районі м. Одеси без поважних причин.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, ПАТ «Юніон ОСОБА_3» виявило бажання скористатися процедурою податкового компромісу та 23.02.2015 за № 231 направило на адресу СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську заяву про застосування податкового компромісу.
СДПІ з ОВПП у м. Дніпропетровську листом від 24.02.2015 за № 4583/10/28-01-43-10 надала відповідь щодо неможливості прийняття заяви про застосування податкового компромісу у зв'язку зі зміною місцезнаходження ПАТ «Юніон ОСОБА_3» та запропонувала направити дану заяву до ДПІ за основним місцем обліку платника податків.
Судом також встановлено, що 14.04.2015 року за вих. № 258 Позивач направив на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси (за місцем реєстрації Банка як платника податків після 28.11.2013) Заяву про застосування податкового компромісу.
10.03.2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси, надало ПАТ «Юніон ОСОБА_3» рішення щодо погодження застосування процедури податкового компромісу від № 4543/10/15-53-22-02, в якому зазначалось, що прийнято рішення про можливість застосування податкового компромісу тільки з суми податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 356 353,12 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, у Рішенні від 10.03.2015 року та у наданому до нього Розрахунку сум податкових зобов'язань, щодо яких може бути застосований податковий компроміс, не були вказані обґрунтовані підстави для неможливості застосування податкового компромісу в розмірі 7 474 559,27 грн.
14.04.2015 року ПАТ Юніон ОСОБА_3 повторно звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси із Заявою про застосування податкового компромісу № 746 від 14.04.2015 та перерахувало узгоджену суму податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств 15.04.2015 року.
Керуючись положенням пункту 2 підрозділу 9-2 розділу XX Податкового кодексу України ПАТ Юніон ОСОБА_3 сплатило 391 545 гривень 62 копійки (в розмірі 5 відсотків податкового зобов'язання).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI, Законом України від 25.12.2014 №63-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» та іншими нормативно-правовими актами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлює Податковий Кодекс України (далі ПК України).
Відповідно до абзацу 1 п.1 підрозділу 9-2 розділу ХХ ПК України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.
Згідно п.7 підрозділу 9-2 розділу ХХ ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 4 п. 56.18. ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно ч.1 ст.254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Відповідно до п. 12 підрозділу 9-2 розділу ХХ ПК України платники податків з метою застосування податкового компромісу мають право подати уточнюючі розрахунки або заяви відповідно до положень цього підрозділу протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності цим підрозділом.
У зв'язку з тим, що спір про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.04.2012 року № НОМЕР_1 станом на момент подання Заяви про застосування податкового компромісу знаходився на розгляді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, то сума податкових зобов'язань, яка визначена ПАТ Юніон ОСОБА_3 податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 02.04.2012 року, - є неузгодженою і щодо неї триває процедура судового оскарження.
На підставі наведеного, суд вважає, що подана до ДПІ у Приморському районі м. Одеси 14.04.2015 заява ПАТ Юніон ОСОБА_3 про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 02.04.2012 відповідала усім вимогам, що передбачені підрозділом 9-2 розділу XX ПК України для такого виду заяв, а на вказану у заяві ПАТ Юніон ОСОБА_3 суму податкових зобов'язань поширювалася можливість застосування процедури податкового компромісу, що передбачений п.7 підрозділу 9-2 розділу XX ПК України.
Відповідно до п.7 підрозділу 9-2 розділу XX ПК України досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу.
Оскільки ПАТ Юніон ОСОБА_3 14.04.2015 року подало до ДПІ у Приморському районі м. Одеси заяву про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 02.04.2015 року, і така заява відповідала вимогам, що передбачені підрозділом 9-2 розділу XX ПК України для такого виду заяв, а на вказану у заяві ПАТ Юніон ОСОБА_3 суму податкових зобов'язань поширювалася можливість застосування процедури податкового компромісу, що передбачений п.7 підрозділу 9-2 розділу XX ПК України, ця заява ПАТ Юніон ОСОБА_3 була достатня для ініціювання процедури податкового компромісу.
Згідно п.7 підрозділу 9-2 розділу XX ПК України, у таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.
Оскільки, заяву про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 02.04.2012 року ПАТ Юніон ОСОБА_3 подало до ДПІ у Приморському районі м. Одеси 14.04.2015 року, цей день є днем узгодження ПАТ Юніон ОСОБА_3 податкових зобов'язань, що визначені у податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 02.04.2012 року в частині заявлених на податковий компроміс податкових зобов'язань.
Відповідно до абзацу 1 п.8 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.
Згідно п.2 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.
Згідно до п. 5 підрозділу 9-2 Перехідних положень ПК України платник податків сплачує податкові зобовязання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, а в разі прийняття рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки - день отримання довідки, що підтверджує правомірність визначення сум податкових зобовязань в уточнюючому розрахунку, або день отримання податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки.
Узгоджену заявою від 14.04.2015 про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 02.04.2012 року суму податкових зобов'язань ПАТ Юніон ОСОБА_3 сплатило до державного бюджету платіжним дорученням № 371_1 від 15.04.2015 року, а тому з цього моменту податковий компроміс щодо зазначених податкових зобов'язань вважається досягнутим.
Момент досягнення податкового компромісу є кінцевим етапом врегульованої підрозділом 92 Розділу XX ПК України процедури застосування податкового компромісу, після настання якого закон не передбачає можливості її перегляду, зміни чи скасування або ж прийняття з цього питання будь-якого іншого рішення.
Згідно абзацу 2 п.8 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України, після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.
Аналізуючи в контексті наведеного положення п.7 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України щодо процедури досягнення податкового компромісу по податкових повідомленнях-рішеннях, суд приходить до висновку, що прийняття органами ДФС України рішень про погодження чи непогодження застосування податкового компромісу щодо податкових повідомлень-рішень не лише не передбачене законом, але й прямо суперечить йому.
Оскільки згідно абзацу 1 п.8 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом, прийняття контролюючим органом будь-яких рішень після досягнення податкового компромісу, на можливість його досягнення уже впливати не може.
Суд також враховує позицію комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики, яка викладена у листі №04-27/10-598 від 10.03.2015 року «Щодо деяких питань застосування податкового компромісу», згідно якої «законом встановлено заявницький (інформаційний) характер процедури податкового компромісу щодо розміру сплати, видів податків та термінів застосування податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань, по яких не завершена процедура судового та/або адміністративного оскарження, та іншими неузгодженими податковими зобов'язаннями; отже, цими нормами чітко встановлено, що для податкових зобов'язань, які є неузгодженими внаслідок незакінчення процедури судового та/або адміністративного оскарження, та для інших неузгоджених податкових зобов'язань, до яких закон встановлює можливість застосування податкового компромісу, достатнім для застосування податкового компромісу є подання заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплата 5 % від визначеної в ній суми без будь-яких перевірок з боку контролюючого органу; будь-яких повноважень контролюючого органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу у таких випадках Законом не передбачено».
Оцінюючи доводи Відповідачів щодо неможливості застосування податкового компромісу, що частини податкових зобов'язань, які визначені у податковому повідомленні-рішенні, суд виходить з того, що абзацом 1 п.7 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України передбачено, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.
З положень даної правової норми випливає, що податковий компроміс поширюється на «неузгоджені суми» податкових зобов'язань, які визначені у податкових повідомленнях-рішеннях. При цьому, суд вважає, що дане поняття «неузгоджені суми» визначає граничну межу сум податкових зобов'язань, щодо яких може бути застосовано податковий компроміс, а не конкретну суму, на яку повинен бути заснований податковий компроміс.
Пунктом 7 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України передбачено, що досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу, а положенням п.12 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України передбачено, що платники податків з метою застосування податкового компромісу мають право подати уточнюючі розрахунки або заяви відповідно до положень цього підрозділу протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності цим підрозділом, вказують на те, що застосування податкового компромісу є правом платників податків, яке останні вправі реалізувати на власний вибір, в тому числі в частині сум податкових зобов'язань, але в межах, що визначені (дозволені) законом.
Щодо абзацу п. 1 підрозділу 9-2 Розділу XX ПК України, на який посилається Відповідач, ним визначено особливості процедури податкового компромісу у разі подання уточнюючих розрахунків, який прямо передбачає право платника податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, вказати в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.
Однак, дана норма не стосується застосування процедури податкового компромісу згідно п. 7 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України у відношенні податкових повідомлень-рішень, щодо яких триває процедура судового оскарження.
При цьому, суд враховує положення п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 ПК України, які до одних із принципів податкового законодавство України відносить презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, та положення п. 56.21. ст.56 ПК України, за якими у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Щодо визнання протиправними дій СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську щодо залишення без розгляду заяви ПАТ Юніон ОСОБА_3 про застосування податкового компромісу № 231 від 23.02.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З огляду на те, що з 28.11.2013 року ПАТ Юніон ОСОБА_3 знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси, а також на те, що суму узгодженого зобов'язання ним було сплачено на рахунки ДПІ у Приморському районі м. Одеси, вимоги до СДПІзОВПП у м. Дніпропетровську є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Юніон ОСОБА_3» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів України, державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 липня 2015 року

Суддя ОСОБА_4