Справа № 7211/09/1570
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 7211/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Федусик А.Г.,

при секретарі Пальоной І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи його тим, що 09.03.2008 року він звернувся до Генеральної прокуратури України зі скаргою на допущені прокуратурою Одеської області порушення діючого законодавства, які виразилися в ненаданні в суд матеріалів при розгляді Приморським районним судом м.Одеси та апеляційним судом Одеської області у 2002-2004 роках справи за його скаргою на бездіяльність прокуратури Одеської області, в направленні до суду необґрунтованих та не відповідаючих дійсності заперечень проти цієї скарги та у поданні апеляційної скарги на рішення суду по цій справі. Зазначене звернення Генеральною прокуратурою України було направлено на розгляд прокуратури Одеської області, яка 06.05.2008 року надіслала йому відповідь за №05/1-97-04, в якій зазначено про відсутність порушень діючого законодавства з боку співробітників прокуратури. Позивач вважає, що спірна відповідь не відповідає дійсності, оскільки зазначені порушення були встановлені рішенням Приморського районного суду від 10.09.2003 року, яка набрала чинності на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.05.2004 року. Крім цього, він неодноразово звертався до Генеральної прокуратури України зі скаргами на порушення діючого законодавства, які 06.07.2004 року, 02.09.2004 року та 02.06.2006 року були переадресовані до прокуратури Одеської області, яка будь-яких перевірок по цим скаргам не здійснила. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо видачі невідповідаючої дійсності відповіді №05/1-97-04 від 06.05.2008 року, не прийняття заходів до осіб, винних у ненаданні в суд матеріалів при розгляді зазначеної справи, навмисному затягуванні розгляду справи, в направленні до суду необґрунтованих та не відповідаючих дійсності заперечень проти його скарги та у поданні апеляційної скарги на рішення суду по цій справі, а також щодо неприйняття заходів по його скаргам, направленим до прокуратури Одеської області 06.07.2004 року, 02.09.2004 року та 02.06.2006 року з Генеральної прокуратури України (а.с. 2-4, 27-29).

Позивач в судове засіданні не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надіслав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність (а.с. 50).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях. (а.с. 40-43).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що у 2002-2003 роках в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилася справа за скаргою ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до прокуратури Одеської області, предметом якої була бездіяльність відповідача щодо невидачі постанов про порушення кримінальних справ чи про відмову у порушенні кримінальних справ у відношенні співробітників міліції та ДАЇ м.Білгород-Дністровський, працівників Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури та суддів Білгород-Дністровського і Овідіопольського районних судів Одеської області.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.09.2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.05.2004 року зазначену скаргу було задоволено в повному обсязі (а.с. 30-34).

09.03.2008 року ОСОБА_1, разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, звернулися до Генеральної прокуратури України зі скаргою на її бездіяльність, яка виразилася у не здійсненні перевірки щодо незаконних дій працівників прокуратури Одеської області і Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, а також у не притягненні до відповідальності співробітників прокуратури Одеської області, винних у ненаданні суду при розгляді зазначеної справи матеріалів, наданні безпідставних заперечень проти скарги та у незаконному поданні апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.09.2003 року (а.с. 5).

Зазначена скарга Генеральною прокуратурою України була надіслана до прокуратури Одеської області, яка отримала її 10.04.2008 року (а.с. 45-46).

Відповідно до ст.27 ЦПК України (в редакції 1963 року), в порядку якого розглядалася зазначена справа Приморським районним судом м.Одеси, доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність обставин, обгрунтовуючих вимоги і заперечення сторін, і інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями сторін та третіх осіб, показаннями свідків, письмовими та речовими доказами, та висновками експертів.

Відповідно до ст.99 цього Кодексу участь у судовому засіданні, надання доказів, усних і письмових пояснень суду та заперечень є правом учасника процесу, в тому числі і відповідача, яким при розгляді зазначеної справи була прокуратура Одеської області.

06.05.2008 року відповідачем була надана відповідь на скаргу позивача від 09.03.2008 року, в якій зазначено про необґрунтованість доводів скаржника щодо неправомірності дій працівників прокуратури при розгляді справи Приморським районним судом м.Одеси. Така відповідь була обґрунтована тим, що прокуратура Одеської області, як сторона по зазначеній справі, мала право на власний розсуд розпоряджатися наданими ЦПК України (в редакції 1963 року) правами (а.с. 6). Відповідно до п.6 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що дії та рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що надаючи позивачу відповідь №05/1-97-04 від 06.05.2008 року про необґрунтованість доводів скаржника щодо неправомірності дій працівників прокуратури при розгляді справи Приморським районним судом м.Одеси, відповідач діяв на підставі закону, обґрунтовано, з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та надання такої відповіді, у звязку з чим позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дії відповідача щодо видачі невідповідаючої дійсності відповіді №05/1-97-04 від 06.05.2008 року, не прийняття заходів до осіб, винних у ненаданні в суд матеріалів при розгляді зазначеної справи, навмисному затягуванні розгляду справи, в направленні до суду необґрунтованих та не відповідаючих дійсності заперечень проти його скарги та у поданні апеляційної скарги на рішення суду по цій справі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи позивача про те, що ненадаючи суду докази в процесі розгляду справи Приморським районним судом м.Одеси, надаючи суду необґрунтовані та незаконні на його думку заперечення проти його скарги та апеляційну скаргу на рішення суду по цій справі, співробітники прокуратури Одеської області порушили вимоги Законів України „Про прокуратуру, „Про державну службу, „Про звернення громадян, та положення Загальної Декларації прав людини та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.1 ЦПК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент розгляду зазначеної справи, порядок провадження по цивільним справам, зокрема поведінка учасника процесу, його права та обовязки, встановлюються і регулюються не зазначеними вище нормативними актами, а лише цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи судом не було отримано доказів того, що в ході розгляду справи Приморським районним судом м.Одеси за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прокуратура Одеської області, як відповідач по цій справі, діяла протиправно не в межах повноважень та прав, передбачених ЦПК України (в редакції 1963 року).

Посилання позивача на те, що протиправність дій відповідача була встановлена рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.09.2003 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.05.2004 року, суд вважає безпідставними, оскільки цими рішення встановлено протиправність інших дій відповідача, а саме дій щодо невидачі скаржникам постанов про порушення кримінальних справ чи про відмову у порушенні таких справ.

Також не знайшли свого підтвердження вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття заходів по направленим 06.07.2004 року, 02.09.2004 року та 02.06.2006 року з Генеральної прокуратури України скаргам ОСОБА_3 (а.с. 13-15), оскільки вони спростовуються наданими суду письмовими доказами (а.с. 72-90), у звязку з чим ці вимоги також не підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахування зазначеного, на підставі ст.19 Конституції України, Законом України „Про звернення громадян, Законом України «Про прокуратуру», ЦПК України (в редакції 1963 року), керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-72, 86, 128, 159-164 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання незаконними дії стосовно видачі невідповідаючої дійсності відповіді №4/1-6472-99 від 29.05.2001 року - залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також поданням апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.Г.Федусик

адміністративний позов залишити бе з задоволення

19 березня 2010 року.