Справа № 265/1450/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козлов Д.О.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №265/1450/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2015 р. у справі № 265/1450/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, яка полягає у невиплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положення ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з дня призначення допомоги з урахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради недоотриману державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2015р. позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано дії неправомірними та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 13 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно з відрахуванням фактично проведених виплат. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до змін, внесених до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключено, а виплату цієї допомоги припинено з 01.07.2014 року.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наказу № 33-в від 17 квітня 2012 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя ОСОБА_4, секретарю судових засідань, було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років з 17 квітня 2012 року по 22 лютого 2015 року.

Відповідно до довідки УПСЗН від 30 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на обліку в УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради з 17 квітня 2012 року по 22 лютого 2015 року, отримуючи допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». З вказаної довідки також вбачається, що позивачка отримувала щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з вересня 2014 року по січень 2015 року включно в розмірі 130 грн., а в лютому 2015 року отримала допомогу в розмірі 102.14 грн.

Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі Закон №2811) встановлюється гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За приписами ст.5 Закону №2811 державну допомогу сім'ям з дітьми призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Відповідно до ст.13 Закону №2811 право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

На підставі ст.13 Закону №2811 в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Стаття 15 Закону №2811 визначає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

На підставі ч.1 ст.15 вказаного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону №2811 розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачений ст.15 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, яка дорівнює 25 відсотків від встановленого рівня прожиткового мінімуму. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2010 року - 100 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Натомість Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі Закон №2240) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Відповідно до ст.42 Закону №2240 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. Вказана допомога надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки.

За приписами ст.43 Закону №2240 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_4 є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на спірні правовідносини за період з 13 вересня 2014 року по 22 лютого 2015 року поширюються норми ст.ст. 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Тож відповідачем було порушено норми чинного законодавства під час нарахування допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_4.

З цього приводу не підлягають задоволенню вимоги відповідача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно відсутності у позивача права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 липня 2014 року. До того ж Управлінням праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради хоча і в меншому розмірі, але сплачувалась ОСОБА_4 зазначена допомога до лютого 2015 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в тому числі щодо дітей віком до 6 років.

За приписами ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» вбачається, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» було встановлено в 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років в розмірі 1032 грн.

Апелянт хибно посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, адже вказана постанова КМУ не приймалась на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та Закону №2240, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що обчислення допомоги ОСОБА_4 по догляду за дитиною до трьох років повинно розраховуватись в розмірах, передбачених відповідними законами, тобто виходячи з прожиткового мінімуму для дітей «віком до 6 років, встановлений Законом України про державний бюджет на відповідний рік.

Враховуючи викладене, порівнюючи нараховані до сплати суми ОСОБА_4 із сумами, які повинні були бути нараховані, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено норми законодавства під час нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Однак суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» з 01 січня 2015 року втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2015р. у справі № 265/1450/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2015р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М.Г. Сухарьок

Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін