Справа № 17879/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2010 р.справа № 2а-6/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2010 року по адміністративній справі № 2а-6/2010 за позовною заявою ОСОБА_1 до державного інспектора Управління з контролю за використання і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, винесення окремої ухвали, стягнення судових витрат, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення про поновлення йому строку на оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 833 грн. за № 4-12/6 від 22.07.2009 року, виданої державним інспектором Управління з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_3; визнати недійсною постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 833 грн. № 4-12/6 від 22.07.2009 року, виданої державним інспектором Управління з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_3 ; винести окрему ухвалу про направлення матеріалів щодо внесення Новополтавським сільським головою Дем»яненко В.П. неправдивих відомостей до офіційного документу.

Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до державного інспектора Управління з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення, винесення окремої ухвали, стягнення судових витрат - залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Чернігівського районного суд Запорізької області від 16.02.2010 року по справі за № 2а-6/2010 скасувати; ухвалити нову постанову, якою його позовні вимоги до державного інспектора Управління з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити; визнати недійсною постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 833 грн. № 4-12/6 від 22.07.2009 року, видану державним інспектором Управління з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області ОСОБА_3; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 1606 грн. 80 коп. В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що при винесені рішення судом було порушено норми матеріального та процесуального права,обмір земельної ділянки проведений не був при притягненні його до адміністративної відповідальності, судом не було враховано, що він приступив до використання вказаної земельної ділянки на підставі розпорядження Чернігівської райдержадміністрації № 106 від 07.05.2003 року, в якому не вказано місце розташування земельної ділянки.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 липня 2009 року за № 4-12/6 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст..53-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 833 грн. (а.с.5). Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія 000128 від 09 липня 2009 року (а.с.52) при перевірці дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_1 виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 7,1 га під посіви ярового ячменю. Зазначена земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення (пасовища) та розташована в контурі №112 на території Новополтавської сільської ради. Відповідно до планово-картографічних матеріалів дана земельна ділянка намічена під консервацію та знаходиться в колективній власності. Правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку у ОСОБА_1 відсутні. Від підпису та надання пояснень позивач відмовився, про що зроблено запис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично використовує вказану земельну ділянку, а відповідне рішення органу виконавчої влади про передачу у власність або надання в оренду земельної ділянки у ОСОБА_1 відсутнє і правочин щодо цієї земельної ділянки не вчинявся.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 07 травня 2003 року за № 106 позивачеві було виділено строком на 01 рік земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду, площею 1,7 га. (а.с.16-17).

08 липня 2009 року державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель у Запорізькій області проводилась перевірка дотримання вимог земельного законодавства, за результатами перевірки було складено акт від 08.07.2009 року, яким встановлено самовільне зайняття позивачем земельної ділянки розміром 7,1 га (посіяно яровий ячмінь), що є колективною власністю (а.с. 51).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки, це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач використовував земельну ділянку без правовстановлюючого документа, зареєстрованого в установленому порядку, оскільки відповідно до розпорядження №106 від 07.05.2003 року за № 106 мав лише право на тимчасове користування земельною ділянкою на протязі одного року.

Крім того, не можуть бути визнані обґрунтованими посилання позивача про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення розмір спірної земельної ділянки не визначався, оскільки адміністративна відповідальність, відповідно до ст.. 63-1 КУпАП передбачена за самовільне зайняття земельної ділянки, та не залежить від її розміру.

Колегія суддів не приймає також до уваги доводи позивача стосовно того, що суд невірно застосував ст.. 254 та ст.. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, як видно з матеріалів справи позивач неодноразово запрошувався на розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак відмовлявся отримувати повідомлення (а.с.15, 43).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно було накладено штраф за адміністративне правопорушення, оскільки дії позивача щодо користування земельною ділянкою можливо визнати такими, як самовільне зайняття земельної ділянки, бо останнім не було отримано відповідного дозволу на використання земельної ділянки.

Рішення субєкта владних повноважень відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Підстав для скасування постанови Чернігівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2010 року та задоволення апеляційної скарги позивача немає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2010 року по адміністративній справі № 2а-6/2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко