Справа № 705/7832/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/7832/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.М. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державних виконавців відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Чеботар Ольги Анатоліївни, ОСОБА_4, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в особі начальників - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про бездіяльність державної виконавчої служби та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 30.06.2013 року у провадженні державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться на виконанні виконавчий лист Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 1/2318/204/2012 від 15.05.2012 року про стягнення з засудженого вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2012 року ОСОБА_7 на користь позивача боргу в сумі 4250 гривень.

Однак, з дня надходження на виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві вказаного виконавчого листа, державними виконавцями не вчинено жодної виконавчої дії, передбаченої ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що державними виконавцями не було вжито заходів, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження лише на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього закону.

Статтею 32 вказаного Закону, встановлено заходи примусового виконання рішень, зокрема це: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що такі дії були вчинені державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем була допущена бездіяльність, яка полягла в тому, що останнім не було вчинено жодної виконавчої дії, передбаченої ст.32 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.