Справа № 810/301/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/301/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомленнь-рішеннь, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.07.2014 року №, яким позивачу донараховано 46 917,69 грн. податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; №, яким позивачу донараховано 62 461,00 грн. зобов'язань з ПДВ за 2011 - 2013; вимогу про сплату боргу від 01.07.2014 року №ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 01.07.2014 року № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.07.2014 року № та №, вимогу про сплату боргу від 01.07.2014 року №ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 01.07.2014 року № .

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовими особами Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, яку реорганізовано у Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За наслідками перевірки складено Акт від 12.06.2014 року №328/1703/НОМЕР_2, згідно висновків якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_2:

- п.177.4 ст. 177 ПК України, а саме - заниження суми загального оподатковуваного доходу на 312 313,45 грн., в результаті чого донараховано 46 917,69 грн. податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності;

- п. 198.4. ст. 198 ПК України, а саме - безпідставне включення до податкового кредиту з ПДВ коштів з ремонту транспортних засобів у сумі 62 461,00 грн., в результаті чого донараховано 62 461,00 грн. зобов'язань з ПДВ за 2011 - 2013;

- п. 1 ст. 1, п.п. 4, 5 ст. 4, п.п. 2, 3 ст. 7, п. 11 ст. 8, ст. 9 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління ПФ України від 27.09.2010 № 21-5, а саме - податкові зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за результатами планової документальної перевірки за перевіряємий період складають 108 372,77 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Броварською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 01.07.2014 №, №, вимогу про сплату боргу від 01.07.2014 №ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 01.07.2014 № .

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняті на їх підставі рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Що стосується висновку податкового органу про порушення позивачем вимог п. 177.4 ст. 177 та п. 198.4. ст. 198 ПК України, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх необґрунтованість зважаючи на наступне.

Так, згідно Акту перевірки вбачається, що дані висновки зроблено у зв'язку з ненаданням позивачем до перевірки договорів оренди транспортних засобів, укладених з громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, що у свою чергу ставить під сумнів фактичну господарську діяльність позивача та правомірність віднесення до складу витрат коштів, сплачених за такими договорами.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 згідно наданої заяви від 22.05.2014 року вх. №8093 використовувала наступні транспортні засоби:

- ЗИЛ 130 сміттєвоз-С, PH НОМЕР_4, рік випуску 1985 (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_3, дата реєстрації 02.12.2009, діє до 02.12.2018),

- MAN 26314 сміттєвоз-С, PH НОМЕР_5, рік випуску 2003 (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_6, дата реєстрації 14.05.2011, діє до 14.05.2024),

- ГАЗ 53 цистерна асенізаційна-С, PH НОМЕР_7, рік випуску 1987 (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_8, дата реєстрації 02.12.2009, діє до 02.12.2012),

- МАЗ 523 КО 523 вантажний асенізаційний, PH НОМЕР_9, рік випуску 1998 (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_10, дата реєстрації 14.07.2011, діє до 14.07.2018),

- МАЗ 533702 240 вантажний сміттєвоз, PH НОМЕР_11, рік випуску 2006 (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_12, дата реєстрації 05.11.2011, діє до 05.11.2021).

Власниками вказаних автомобілів є;

- гр. ОСОБА_5 - ЗИЛ 130 сміттєвоз-С, НОМЕР_4, рік випуску 1985;

- гр. ОСОБА_3 - MAN 26 314 сміттєвоз-С, PН НОМЕР_13, рік випуску 2003;

- гр. ОСОБА_5 - ГАЗ 53 цистерна асенізаційна-С, PH НОМЕР_14, рік випуску 1987;

- гр. ОСОБА_2 - МАЗ 523 КО 523 вантажний асенізаційний, РН НОМЕР_9, рік випуску 1998;

- гр. ОСОБА_3 - МАЗ 533702 240 вантажний сміттєвоз, РН НОМЕР_15, рік випуску 2006.

Також, в матеріалах справи місяться договори оренди вказаних вище транспортних засобів, акти приймання-передачі та свідоцтва про реєстрацію.

Так, відповідно до договору оренди транспортного засобу від 19.08.2011 року, та договору від 27.06.2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 («Орендодавець») та позивачем («Орендар»), Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування у власній господарській діяльності MAN 26314 сміттєвоз-С, НОМЕР_5, рік випуску 2003 (а.с.38-39, 50-51 Т.1).

Фактична передача транспортного засобу підтвердна актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 19.08.2011 року, складеним позивачем та ФОП ОСОБА_6 (а.с.40, 51 Т.1).

При цьому, позивачем також надано тимчасовий реєстраційний талон, відновідно до якого транспортний засіб тимчасово належить Позивачу (а.с.41, 53 Т.1).

Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 09.01.2011 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 («Орендодавець») та позивачем («Орендар»), Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування у власній господарській діяльності МАЗ 523 КО 523 вантажний асенізаційний, PH НОМЕР_9, рік випуску 1998 (а.с.42-43 Т.1).

Фактична передача транспортного засобу підтвердна актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 10.01.2011 року, складеним позивачем та ФОП ОСОБА_6 (а.с.44 Т.1).

При цьому, позивачем також надано тимчасовий реєстраційний талон, відновідно до якого транспортний засіб тимчасово належить Позивачу (а.с.45 Т.1).

Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 13.06.2009 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 («Орендодавець») та позивачем («Орендар»), Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування у власній господарській діяльності ГАЗ 53 цистерна асенізаційна-С, PH НОМЕР_14, рік випуску 1987 (а.с.46-47 Т.1).

Фактична передача транспортного засобу підтвердна актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 30.06.2009 року, складеним позивачем та ФОП ОСОБА_4 (а.с.48 Т.1).

При цьому, позивачем також надано тимчасовий реєстраційний талон, відновідно до якого транспортний засіб тимчасово належить Позивачу (а.с.49 Т.1).

Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 13.06.2009 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 («Орендодавець») та позивачем («Орендар»), Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування у власній господарській діяльності ЗИЛ 130 сміттєвоз-С, НОМЕР_4, рік випуску 1985 (а.с.54-55 Т.1).

Фактична передача транспортного засобу підтвердна актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 30.06.2009 року, складеним позивачем та ФОП ОСОБА_4 (а.с.56 Т.1).

При цьому, позивачем також надано тимчасовий реєстраційний талон, відновідно до якого транспортний засіб тимчасово належить Позивачу (а.с.57 Т.1).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вище документи в повній мірі спростовують доводи відповідача про те, що договори оренди вказаних вище автотранспортних засобів не укладались.

А отже, викорикористання зазначених вище транспортних засобів позивачем у своїй господарській діяльності в повній мірі підтверджено матеріалами справи.

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, абз. 1 п. 198.3 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

При цьому, законодавством визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця, фіктивність операцій/відсутність поставки (нездійснення оподатковуваної операції) та, крім того, відсутність у платника податків на момент перевірки первинних документів, податкових накладних або видача їх юридичною особою, яка не є платником ПДВ. У свою чергу пунктом 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №165, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за №233/2037 визначено один випадок недійсності податкової накладної, а отже і неможливості формування на її підставі податкового кредиту - якщо вона заповнена юридичною особою, яка не зареєстрована як платник ПДВ.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції узгоджується з нормами Податкового кодексу України.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції узгоджується з нормами Податкового кодексу України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Акт перевірки не містить жодного посилання інспекторів ДПІ на встановлення порушень Позивачем вимог вищевказаних норм, а розбіжність виникла за рахунок включення платником до складу витрат вартості запасних частин до автомобілів та вартість послуг зв'язку, а саме на момент завершення документальної перевірки не були надані будь-які первинні бухгалтерські та інші документи (акт виконаних робіт (надання послуг) по встановленню запасних частин та обладнання), що підтверджує фактичне використання в господарській діяльності запасних частин, шин та обладнання до автомобілів, відсутня деталізація дзвінків послуг стільникового зв'язку ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.».

Однак, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи податкового органу про відсутність актів виконаних робіт (надання послуг) по встановленню запасних частин та обладнання, оскільки платником до складу витрат не включалось надання таких послуг, так як, всі ремонтні роботи по встановленню запасних частин та обладнання на машини здійснювались самостійно та не було необхідності використання додаткових послуги на ці роботи з іншими суб'єктами господарювання.

На підтвердження таких робіт складалися Акти списання товарів, в яких вказувались понесені матеріальні витрати.

Також, необґрунтованими є твердження податкового органу про відсутність деталізація дзвінків послуг стільникового зв'язку ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» оскільки це не первинний документ, тай незрозуміло яким чином наявність деталізація дзвінків підтвердить чи спростує понесені витрати.

Крім того, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання відповідача на відсутність у позивача офісного приміщення як підставу для невизнання даних податкової звітності, оскільки, в п. 1.7 Акту перевірки (т. 1, а.с. 15) вказано перелік об'єктів, де здійснюється господарська діяльність суб'єкта, місце розташування виробних, торгових точок, складських приміщень, транспортних засобів, земельних ділянок та відповідні договори, укладені з іншими суб'єктами господарювання та використання таких об'єктів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про необґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем вимог п. 177.4 ст. 177 та п. 198.4. ст. 198 ПК України.

Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем вимог п. 1 ст. 1, п.п. 4, 5 ст. 4, п.п. 2, 3 ст. 7, п. 11 ст. 8, ст. 9 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління ПФ України від 27.09.2010 № 21-5, то вказаний він ґрунтується на тому, що, на думку відповідача, платником неправомірно сформовано дані податкової звітності в частині формування валових витрат та, відповідно, оподатковуваного доходу.

Однак, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства з приводу заниження суми загального оподатковуваного доходу спростовані наявними матеріалами справи, то і висновки відповідача стосовно донарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного соціального внеску також є протиправними.

Що стосується рішення про застосування штрафних санкцій від 01.07.2014 року № , то суд першої інстанції правомірно зазначає, що воно необґрунтоване та підлагає скасуванню, оскільки позивачем до перевірки було надано всі відповідні документи, але вони не були взяті до уваги перевіряючи ми.

Так, відповідно до ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, висновок відповідача в Акті перевірки зводиться до безпідставного заниження Позивачем податку на прибуток та ПДВ у податковому обліку на підставі відсутності автомобілів, актів виконаних робіт (надання послуг) по встановленню запасних частин та обладнання та деталізація дзвінків.

Однак, вказані доводи заперечуються позивачем, оскільки до перевірки було надано всі відповідні документи, також їх копії додано до позовної заяви.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки податковим органом не надано суду будь-яких доказів ненадання позивачем до перевірки документів, на підставі яких сформовано дані податкової звітності, а також не надано доказів правомірності своїх дій, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі носять формальний характер, не спростовують висновку суду першої інстанції про протиправність дій позивача. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 24 липня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.