Справа № 10615/10
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2010 р. справа № 2а-615/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, та зобовязання здійснити перерахунок грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2009 року позивач звернувся з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради та доповнивши позовні вимоги, просив суд визнати неправомірними дії відповідача про відмову у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат та виплати допомоги до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2007-2009 роки виходячи з розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням фактично отриманих сум. Зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги інвалідам війни до 5 травня виходячи з встановленого виходячи з встановленого розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2009 року позов задоволено, визнано неправомірною відмову у проведенні перерахунку позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу одноразову допомогу на оздоровлення передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (надалі по тексту Закону №796) за 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат та разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни передбачену ст.ст. 13-14 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком за 2007, 2008, 2009 роки.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову суду в частині задоволення позовних вимог, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи та має статус особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та перебуває на обліку у відповідача. Згідно довідки Згідно довідки відповідача (а.с. 14) позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік 24.01.2008 року в розмірі 90,00 грн. та за 2009 рік 22.01.2009 року в розмірі 90,00 грн. Крім того позивачем отримана щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2008 рік в розмірі 350,00 грн. у квітні 2008 року, за 2009 рік в розмірі 380,00 грн. в квітні 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги за 2007 рік суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача щодо застосування положень ст.ст. 99, 100 КАС України до даних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що до даних правовідносин слід було застосувати положення ч.2 ст. 99 КАС України (яка діяла на момент винесення рішення) якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України (яка діяла на момент винесення рішення) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, оскільки позивачем не наведено підстав поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за 2007 рік.

Що стосується виплати допомоги до 5 травня колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до положень ст.13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»інвалідам війни 3 групи, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частина 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України"

В 2008 році розмір вказаних виплат встановлювався постановою КМУ від 12.03.2008р. №183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань», відповідно до п.1 якої інвалідам війни 2 групи встановлена виплата разової грошової допомоги у розмірі 350 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 28/2008 (№ 10-рп/2008) було визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, у звязку з чим вони втратили чинність, а ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» почала діяти в попередній редакції.

Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачу допомогу до 5 травня 2008 року відповідно до постанови КМУ від 12.03.2008р. №183 у розмірі 350 гривень в квітні 2008 року. Отже на час виплати допомоги позивачу за 2008 рік діяла редакція частини 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка на момент виплати не була визнана неконституційною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Колегія суддів вважає, що відповідач, виплативши разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі, передбаченому постановою КМУ від 12.03.2008р. №183, діяв правомірно, а тому підстав для визнання його дій неправомірними немає.

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги до 5 травня.

Що стосується позовних вимог по нарахуванню допомоги до 5 травня за 2009 рік колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано було задоволено ці вимоги, оскільки дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не було призупинено або змінено, тобто вона має законну силу і підлягає виконанню в редакції, яка діє з 22 травня 2008 року.

Крім того, згідно до ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З наведеного вбачається, що Закон України "Про державний бюджет України на 2009 рік" не встановлює конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати, а не від мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст.ст. 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст.ст. 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу за 2009 рік з сум мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

Що стосується виплат щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20.06.1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії три мінімальні заробітні плати.

Відповідно до Закону України від 28.12.2007 № 107-VI частину четверту ст. 48 Закону №796 викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Проте, зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Відповідач проводив виплати відповідно до Постанов Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік була проведена відповідачем 24.01.2008 року.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаного закону мали пріоритет над нормами Закону №796 на час виплати вказаної допомоги. Посилання на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення Закону України ««Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»», не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги.

В 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону №796 діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 і у 2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року №562.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині задоволення позовних вимог за 2007 та 2008 роки, у зв'язку з чим постанову суду необхідно скасувати в частині задоволення позовних вимог за 2007, 2008 роки та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2009 року скасувати в частині зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області провести перерахунок та виплатити позивачу одноразової допомогу на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни розмірі 7 мінімальних пенсій за віком за 2007, 2008 роки скасувати, відмовивши в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Абзац другий резолютивної частини постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2009 року викласти в наступній редакції:

«Визнати відмову управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, та разової грошової допомоги до 5 травня - неправомірною. Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни відповідно до ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2009 рік, у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати, та суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат.»

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 19 листопада 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.А. Уханенко