Справа № 826/6543/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2015 року № 826/6543/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. , розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Агроспецсервіс"
до Міністерства аграрної політики та продовольства України
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство фінансів України
провизнання протиправним та скасування наказу №707
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Агроспецсервіс" (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кабінет Міністрів України (далі - третя особа 1), Фонд державного майна України (далі - третя особа 2), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - третя особа 3), Міністерство фінансів України (далі - третя особа 4) про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.11.2012 року №707 Про прийняття майна на баланс державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" (далі - оскаржуване рішення).

Державне підприємство "Агроспецсервіс" в обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при прийнятті оскаржуваного наказу було порушено вимоги п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" (далі - Постанова №1482), а саме Кабінетом міністрів України, Фондом державного майна України, Міністерством фінансів України та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України не надавалося жодного погодження та не виносилося жодного рішення про передачу цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд".

Також позивач зазначає, що оскаржуваний наказ було прийнято з порушенням процедури прийняття, тобто не у спосіб визначений законодавством.

Відповідач - Міністерство аграрної політики та продовольства України проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, та зазначив, що Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" є правонаступником Державного комплексного торгівельного підприємства "Хрещатик" (далі - ДКТП "Хрещатик") в частині закріплення за ним на праві господарського відання державного майна цілісного майнового комплексу за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56, що повертається з чужого незаконного володіння відповідно до рішення господарського суду Житомирської області від 24 січня 2012 року у справі № 5/5007/17/11, а тому прийняття оскаржуваного наказу здійснювалося в порядок та у спосіб передбачений чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин.

Також представник відповідача наголосив, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідач керувався Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Законом України "Про управління об'єктами державної власності" згідно яких Міністерство аграрної політики України має право приймати рішення про визначення балансоутримувача майна, без залучення до процедури винесення рішення про передачу майна Кабінету міністрів України, Фонду державного майна України, Міністерства фінансів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Представник третьої особи - Кабінету Міністрів України також проти задоволення позову заперечував та в повному обсязі підтримав позицію представника відповідача про відмову у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Фонд державного майна України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надіслав письмові заперечення, в яких зазначив, що у Фонді відсутня інформація щодо передачі державного майна: цілісного майнового комплексу загальною площею 5428,4 кв. м., розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд", оформленої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.11.2012 року №707, оскільки Мінагрополітики України під час винесення рішення про передачу майна правонаступнику діяло в межах визначених ЗУ "Про управління об'єктами державної власності", а не в межах визначених постановою КМУ від 21.09.1998 року № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", тобто без залучення Фонду державного майна.

Представник третьої особи - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України послався у вирішенні справи по суті на розсуд суду.

Представник третьої особи - Міністерства фінансів України відношення до позову не висловив, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 244 522, виданого виконкомом Житомирської міської ради від 01.11.2005 року на підставі рішення № 729 від 27.10.2005 року Житомирської міської ради, цілісний майновий комплекс загальною площею 5428,4 кв.м, розташований за адресою м. Житомир, вул. Коростишівська, 56, який складається з будівель: адміністративна будівля літера "Б" площею 1774,6 кв. м, станція технічного обслуговування літера "В" площею 1894,3 кв. м, прохідна літера "Г" площею 125,4 кв. м, котельня літера "Д" площею 376,8 кв. м, приміщення для охорони машин літера "З" площею 374,4 кв. склад літера "Л" площею 530,5 кв. м, будівля для зберігання води літера "Е" площі 86,7 кв. м, електроцех, акумуляторна літера "М" площею 65,6 кв. м, приміщення ПММ літера "С" площею 94,5 кв. м, кузня літера "О" площею 34,8 кв. м, будівля мийки літера "Р" площею 10,8 кв, м, склад ПММ літера "Т" площею 15,5 кв. м, уборна літера "У" площею 16,3 кв. м, гараж літера "X" площею 28,2 кв. м. (далі - цілісний майновий комплекс),належить державі Україні, в особі Верховної Ради України в повному господарському віданні Державного комплексного торгівельного підприємства "Хрещатик".

За договором купівлі-продажу від 30.12.2005 року ДКТП "Хрещатик" продало вказане нерухоме майно, а саме цілісний майновий комплекс Приватному підприємству "Лард-Стайл-Житомир" (далі - ПП "Лард-Стайл-Житомир").

05.09.2006 року наказом Міністерства аграрної політики України № 490 "Про створення державного підприємства "Агроспецсервіс"" (далі - наказ № 490), створено ДП "Агроспецсервіс" на базі майна ДКТП "Хрещатик", як такого що ліквідується, визначено, що майно ДКТП "Хрещатик" повинно бути передане на баланс ДП "Агроспецсервіс" та зараховано його вартість до статутного фонду ДП "Агроспецсервіс згідно з актом приймання-передачі. У зв'язку із ліквідацією ДКТП "Хрещатик" створено комісію з приймання-передачі майна на баланс ДП "Агроспецсервіс", з призначеною головою комісії ОСОБА_2

Також в Наказі № 490 від 05.09.2006 року визначено, що голова комісії ОСОБА_2 повинен у тримісячний термін подати Міністерству аграрної політики України на затвердження матеріали з приймання-передачі майна на баланс державного підприємства "Агроспецсервіс" та ліквідації ДКТП "Хрещатик" (передавальний та ліквідаційний баланси, акти приймання-передачі майна, звіт про роботу ліквідаційної комісії з копіями рішень державної адміністрації та довідок державного органу статистики про виключення ліквідованих підприємств з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України).

ПП "Лард-Стайл-Житомир" згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2008 року продало Приватному підприємству "Реалспецсервіс" (далі - ПП "Реалспецсервіс") цілісний майновий комплекс, розташований у м. Житомир по вул. Коростишівський, б. 56.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 року у справі № 14/145-Д вказаний договір та додаткову угоду до нього визнано недійсним, у зв'язку з тим, що всупереч вимогам чинного законодавства, продаж спірного нерухомого майна відбувся поза процесом приватизації, а продавцем виступила не уповноважена особа на те законом. В постанові суду в справі № 14/145-Д визначено , що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, укладений між ДКТП "Хрещатик" та ПП "Лард-Стайл-Житомир" є недійсним з моменту укладення.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24 січня 2012 року по справі № 5/5007/17/11 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі 1) Кабінету міністрів України та 2) Державного підприємства комплексного торговельного підприємства "Хрещатик" до Приватного підприємства "Реалспецсервіс" за участю третьої осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Верховної Ради України та за участю третьої осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного підприємства "Лард-Стайл-Житомир" визнано за державою в особі Кабінету міністрів України право власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 5428,4 кв. м., розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56; витребувано у ПП "Реалспецсервіс" цілісний майновий комплекс, повернуто його державі в особі Кабінету Міністрів України шляхом передачі майна у господарське відання ДКТП "Хрещатик".

14 листопада 2012 року наказом Міністерства аграрної політики України № 707 "Про прийняття майна на баланс державного підприємства "Сільськогосподарське підприємства "Земельний фонд" на основі ст. 141 ГК України, ст. 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", з метою забезпечення повернення державного майна відповідно до рішення Господарського суд Житомирської області від 24 січня 2012 року у справі № 5/5007/17/11 та у зв'язку із ліквідацією ДКТП "Хрещатик", в якому встановлено що ДП "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" є правонаступником ДКТП "Хрещатик" та зазначано, що державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" повинно бути прийнято на баланс на праві господарського відання майно цілісного майнового комплексу, що повертається з чужого незаконного володіння.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. №500/2011 (далі - Положення), Міністерство аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 п. 8 Положення Мінагрополітики України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до ч. 2 п. 8 Положення накази Мінагрополітики України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", також зазначено, що нормативно-правові акти Мінагрополітики України підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Частиною 4 пункту 8 Положення зазначено, що накази Мінагрополітики України, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

У відповідності до ч. 78 п. 4 Положення Мінагрополітики України відповідно до покладених на нього завдань утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи та організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України.

Згідно п. 9 Положення - Мінагрополітики України очолює Міністр аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), якого призначає на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняє з посади Президент України.

В ч. 3 п. 10 Положення визначено, що Міністр спрямовує та координує діяльність Державного агентства земельних ресурсів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, Державної інспекції сільського господарства України та Державного агентства рибного господарства України (далі - агентства, інспекція та служба), в тому числі погоджує пропозиції керівників агентств, інспекції та служби щодо утворення, реорганізації, ліквідації територіальних органів і вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідне подання; в ч.17 п. 10 визначено, що до повноважень Міністра віднесено підпис наказів Мінагрополітики України.

05.09.2006 року наказом Міністерства аграрної політики України № 490 "Про створення державного підприємства "Агроспецсервіс"" (далі - наказ № 490), створено ДП "Агроспецсервіс" на базі майна ДКТП "Хрещатик" за підписом Міністра Міністерства агрополітики та продовольства України в період виникнення спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 22 Господарського кодексу України визначено, що держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики, а частиною 2 статті 22 ГК України, передбачено, що суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України повноваження суб'єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб'єктів господарювання визначаються законом, також визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Ч. 6 ст. 22 ГК України визначає, що правовий статус окремого суб'єкта господарювання у державному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів. Відносини органів управління з названими суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися на договірних засадах.

Держава застосовує до суб'єктів господарювання у державному секторі економіки усі засоби державного регулювання господарської діяльності, передбачені цим Кодексом, враховуючи особливості правового статусу даних суб'єктів, визначено в ч. 7 ст. 22 ГК України.

В ч. 10 ст. 22 ГК України зазначено, що органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб'єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб'єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб'єктів господарювання, за винятком делегування названих повноважень відповідно до закону органам місцевого самоврядування та інших випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Глава 14 Господарського кодексу регулює питання стосовно майна суб'єктів господарювання, а саме ч. 1 ст. 133 зазначає, що основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління, господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Частиною 2 статті 133 ГК України визначено, що майно суб'єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна та що держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Як вказувалось вище, оскаржуючи наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.11.2012 року №707 Про прийняття майна на баланс державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" позивач посилається на процедурні порушення відповідачем в частині недотримання положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", а саме відсутністю погоджень з Кабінетом міністрів України, Фондом державного майна України, Міністерством фінансів України та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та прийняття відповідних рішень.

Порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності, Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій врегульовано Положенням про передачу об'єктів права державної та комунальної власності, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 (далі - Положення №1482).

Згідно п. 4 Положення № 1482 передача об'єктів державної власності від одного підприємства до іншого (у разі коли підприємства належать до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації) здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України на підставі пропозиції органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації за погодженням з підприємствами, Фондом державного майна, Мінфіном і Міністерством економічного розвитку і торгівлі - щодо цілісних майнових комплексів структурних підрозділів підприємств, що не підлягають приватизації, і нерухомого майна, зазначеного в абзаці другому підпункту "а" пункту 2 цього Положення.

За приписами абзацу 2 підпункту «а» пункту 2 Положення № 1482 об'єктом передачі згідно з цим Положенням є цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів.

Аналіз викладеного свідчить, що передача цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів від одного підприємства до іншого (у разі коли підприємства належать до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації) здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України на підставі пропозиції органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації за погодженням з підприємствами, Фондом державного майна, Мінфіном і Міністерством економічного розвитку і торгівлі.

Проте, суд зазначає, що вказане Положення не розповсюджує свою дію та не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, буд. 56 на баланс Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Земельний фонд" передано оскаржуваним наказом саме з метою виконання рішення Господарського суд Житомирської області від 24 січня 2012 року у справі № 5/5007/17/11, яке набрало законної сили.

Частиною 5 статті 124 Конституції України, якою передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження позивача про порушення відповідачем вимог п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" при виданні оскаржуваного наказу є необґрунтованими.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур