Справа № 20169/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2010 р. справа № 2а-1905/08/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2010 року по справі №2а-1905/08/1170 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо проведення планової документальної перевірки, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення: №0/0 від 14.04.2008р. про визначення податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 3305 грн. 25 коп. та №/0 від 14.04.2008р. про визначення податкового зобовязання за платежем єдиний податок на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1125 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Бобринецькою міжрайонною державною податковою інспекцією проведено планову документальну перевірку з порушенням встановленого порядку, без достатніх на то підстав, без належним чином оформлених документів та без повідомлення позивача про проведення такої перевірки. Крім того, позивач зазначав про те, що податкові зобовязання визначені податковим органом необґрунтовано, не враховуючи фактичних обставин здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції №0/0 та №/0 від 14.04.2008 року, винесені відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1. В частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій посадових осіб Бибринецької міжрайонної податкової інспекції щодо проведення 4 квітня 2008 року планової документальної перевірки відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з»ясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 квітня 2008 року повноважними особами Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового законодавства за період з 27.07.2007р. по 31.12.2007р.

За результатами перевірки складено акт №8/8115 від 04.04.2008р., в якому зроблено висновок про порушення позивачем п.2 ч.4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності субєктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. №727/98 (далі за текстом Указ №727/98) та пп.8.1.1. п.8.1 ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-IV (далі за текстом Закон №889-IV), що полягали у несплаті 50 % ставки єдиного податку за найманих працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та не нарахуванні і неперерахуванні до бюджету податку з доходів фізичних осіб - зазначених найманих працівників.

Підставами для таких висновків ДПІ стало те, що у період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. фізична особа підприємець ОСОБА_1 у здійсненні підприємницької діяльності використовував найманих працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Між тим, податок з доходів фізичних осіб не нараховував та не сплачував до бюджету, як не сплачував у повному обсязі єдиний податок, з урахуванням найманих працівників.

З результатами перевірки та складеного акту Бобринецькою міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення - рішення №0/0 від 14.04.2008р., яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 3305 грн. 25 коп., в тому числі, 1101 грн. 75 коп. за основним платежем та 2203 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення - рішення №/0 від 14.04.2008р., яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем єдиний податок на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1125 грн..

Правомірність дій посадових осіб щодо проведення перевірки СПД ОСОБА_1 та обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії посадових осіб ДПІ щодо проведення перевірки відповідали вимогам чинного законодавства. В той же час, судом зроблено висновок про те, що ДПІ не доведено факт використання позивачем найманих працівників, у вказаний в акті перевірки період, у звязку з чим підстав для визначення спірних податкових зобовязань ДПІ не мала.

З висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визначення позивачу податкових зобовязань у вигляді податку з доходів фізичних осіб та єдиного податку на підприємницьку діяльність, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім'ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Згідно пп.8.1.1. п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Норма п.1.15 ст.1 Закону №889-IV дає визначення поняття податкового агента як юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або фізичної особи чи представництва нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов'язковою ознакою податкового агента є нарахування (виплата) ним доходу фізичній особі та наявність юридичного обов'язку нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету саме від імені і за рахунок платника податку - фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2008р. позивачем надавалися письмові пояснення, які не прийнято судом в якості належного доказу у справі, про те що у 2007 році він використовував у підприємницькій діяльності найманих працівників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які працювали з 01.08.2007р. та яким виплачувалась мінімальна заробітна плата.

Відмовивши прийняти в якості доказів у справі пояснення ПП ОСОБА_1, суд першої інстанції зазначив те, що інших доказів, на підтвердження факту використання найманих працівників у вказаний період, відповідачем суду не надано.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.60), відповідачем було надано суду постанову Бобринецького районного суду від 07 травня 2008 року по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за скоєння правопорушення. яке передбачено ч.1 ст..163-4 КУпАП.

Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що ОСОБА_1 допустив безпідставне не утримання податку з доходів фізичних осіб з найманих працівників за період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, що і стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Отже, судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено те, що факт скоєння правопорушення у вигляді не утримання податку з доходів фізичних осіб з найманих працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 за період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р., мав місце і це правопорушення вчинено саме ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що у період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. ПП ОСОБА_1 використовував найманих працівників, що породжувало у позивача обовязок сплачувати податки, у визначених законодавством розмірах, тобто судом встановлено ті обставини, які підлягали доказуванню при розгляді справи за позовом ПП ОСОБА_1 до ДПІ.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які долучено до матеріалів справи за позовом ПП ОСОБА_1, постанова суду від 07.05.2008р. у справі про адміністративне правопорушення не була оскаржена та скасована. Навпаки, згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 сплачено визначений судом штраф у розмірі 34,00грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту використання позивачем у період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. найманих працівників, є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач був зобовязаний у період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. сплачувати податки, у встановлених законодавствах розмірах, з урахуванням використання у підприємницькій діяльності найманих працівників, у звязку з чим відповідачем обґрунтовано, прийнято податкові повідомлення-рішення №0/0 від 14.04.2008р., яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 3305 грн. 25 коп., в тому числі, 1101 грн. 75 коп. за основним платежем та 2203 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення - рішення №/0 від 14.04.2008р.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати та прийняти нову постанову про задоволенні позову.

Керуючись п.13 ч.1 ст. 198, ст. 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції - задовольнити

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2010 року по справі №2а-1905/08/1170 у частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Бобринецької міжрайонної державної податкової інспекції №0/0 та 0/0 від 14.04.2008р. та у частині стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2010 року по справі №2а-1905/08/1170 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 21.09.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Судді: І.Ю. Добродняк

ОСОБА_7