Справа № 12218/10
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2010 р. справа № 2а-69/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради та просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо нездійснення перерахунку та виплати недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленому ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленому ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2010 року позовні вимоги було задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача, щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що була виплачена у період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що виплачувалась у період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, виходячи з розміру такої допомоги що дорівнює чинному у цей період прожитковому мінімуму для дітей віком до шести років, та виплатити на користь позивача різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач також не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню. Апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як застрахована особа.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Однак, п.7 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено на 2007 рік дію ст. 41 та ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 7 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" були визнані неконституційним та втратили чинність. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції що до необхідності поновлення строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, на яке посилається позивач, було належним чином опубліковано в офіційних засобах масової інформації, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду лише в січні 2010 року тобто більше ніж за рік після того як вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Крім того позивачу допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2007 році виплачувалась щомісячно, отже про порушення своїх прав позивач повинна була дізнаватись після виплати зазначеної допомоги кожного місяця, в меншому розмірі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказував на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, та просив на цій підставі відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до ст. 99 КАС України (яка діяла на момент ухвалення постанови) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (яка діяла на момент ухвалення постанови) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року задоволенню не підлягають, а тому постанову суду в цій частині слід скасувати та відмовити в задоволенні цих позовних вимог за пропуском строку.

Що стосується позовних вимог за період 2008 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку призначається та виплачується особам як не застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, так і застрахованим, відповідно до спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», розмір виплати такої допомоги регулюється статтею 15 цього Закону і вказані положення даної статті неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням внесених до неї змін.

Таким чином, саме по собі визнання неконституційним призупинення дії статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»за відсутності порядку призначення допомоги по даній статті, відсутності фондів, з яких могла б проводитьсь виплата допомоги, та наявність діючих статей 13,15 спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», свідчить про те, що з січня 2008 року допомога по догляду за дитиною з посиланням на статтю 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»призначатись не може.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку протягом 2008 року були правомірними, а тому у задоволенні її позовних вимог за 2008 рік слід відмовити.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На даний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на час розгляду справ є чинними, визнані неконституційними не були.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2010 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 21 лютого 2011 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова