Справа № 20005/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2010 р. справа № 2а-1339/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Поплавського В.Ю. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до батальйону дорожньо-постової служби по обслуговуванню м.Дніпропетровська ГУМВС України у Дніпропетровській області, інспектора ДПС батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування АТ м.Дніпропетровська підпорядкованого УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до батальйону дорожньо-постової служби по обслуговуванню м.Дніпропетровська ГУМВС України у Дніпропетровській області, інспектора ДПС батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування АТ м.Дніпропетровська підпорядкованого УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2, в якому просив суд визнати незаконну та скасувати постанову АН №597359 від 01.03.2010р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді 260 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором ДПС батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування АТ м.Дніпропетровська підпорядкованого УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області старшим сержантом міліції ОСОБА_2 та закрити адміністративну справу. Просив допитати свідків для підтвердження фактів.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд першої інстанції не повно зясував всі обставини по справі.

Заперечень на апеляційну скаргу іншою стороною до суду не надавались.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2010 року інспектором ДПС батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування АТ м.Дніпропетровська підпорядкованого УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області старшим сержантом міліції ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АР №196072, відповідно до якого, позивач, 01.03.2010 року, керуючи автомобілем «МАЗДА-323»д.н. 003-63АЕ при розвороті не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

На підставі цього протоколу 01 березня 2010 року було винесено постанову серії АЕ№597359 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 260,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вина у вчиненні правопорушення доведена, а позивач не надав доказів того, що він не порушував ПДР..

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст..251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст.251 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 01.03.2010р. позивачем, якому була надана можливість власноручно викласти свої пояснення щодо обставин скоєного правопорушення, зазначено, що він дотримався вимог знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Також вказав у протоколі свідків, які були присутніми під час виконання ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 2.2.

Відповідач не надав будь-яких додаткових доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що ним у зазначено місці була здійснена зупинка і виконані вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

За таких обставин, дії інспектора ДПС батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування АТ м.Дніпропетровська підпорядкованого УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області старшого сержанта міліції ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не можна визнати правомірними, а постанову у справі про адміністративне правопорушення - такою, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 2 КАС України та ст..19 Конституції України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини справи, судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування постанови АН №597359 від 01.03.2010р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді 260 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП,.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо закриття провадження у даній справі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ч.3 ст.17 КАС України, до компетенції адміністративних судів не відносяться повноваження щодо накладення адміністративних стягнень, а отже і вирішення питання щодо закриття провадження у таких справах.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову АН №597359 від 01.03.2010р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді 260 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Ю.М. Дадим