Справа № 21681/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2010 р.справа № 2а-7741/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Дадим Ю.М. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання наказів начальника УМВС України в Дніпропетровській області №422 від 19.05.2007р. в частині покарання ОСОБА_1, №123 о/с від 17.07.2007р. в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ - протиправними та поновлення на посаді, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, заявлених у судовому засіданні суду першої інстанції 11.01.2010 року, просив суд визнати протиправними накази УМВС України в Дніпропетровській області № 422 від 19.05.2007 р. в частині покарання ОСОБА_1, та № 123 о/с від 17.07.2007 р. про звільнення ОСОБА_1 за п. 64 «є»Положення про проходження служби в запас Збройних сил, за порушення дисципліни, та поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого ВКР Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2010 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропеторвській області №422 від 19.05.2007 року «Про покарання працівників Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ»в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 за п. 64 «є»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни), та наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №123 о/с від 17.07.2007 р. в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 на підставі наказу УМВС в області від 19.05.2007 р. № 422 та згідно з п. 64 «є»Положення (за порушення дисципліни). Поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з 17 липня 2007 року. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст.256 КАС України, було допущено негайне виконання постанови.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Головне управління МВС України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування судом обставин справи, просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що звільнення ОСОБА_1 відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 №114. Посилався на те, що посада, на яку поновлено позивача, на даний час у Дніпровському РВ Дніпродзержинського МУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області відсутня.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити із зазначених у ній підстав.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду без змін, підтвердив суду, що ОСОБА_2, якого також було звільнено з посади з тих же підстав, одним і тим же наказом, уже поновлено на посаді більше року тому і він працює по теперішній час і отримав підвищення по службі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 13.06.1995 р., остання посада старший уповноважений карного розшуку (з 15.03.2005 року)

Начальником УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 видано наказ №422 від 19.05.2007 р. «Про покарання працівників Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ», пункт перший якого стосується, в тому числі, і ОСОБА_1 Зазначений наказ обґрунтований порушеннями дисципліни і законності у службовій діяльності з боку працівників відділення карного розшуку Дніпровського РВ ДМУ УМВС України в області (у тому числі і ОСОБА_1О.), створення передумов до підриву службового авторитету та престижу співробітників органів внутрішніх справ.

Крім того, у наказі зазначено, що знайшла своє підтвердження інформація, зазначена у матеріалах УСБУ в Дніпропетровській області, які стали підставою для проведення службового розслідування, і якими повідомлялося про вчинення працівниками ВКР Дніпровського РВ дій, що суперечать інтересам служби (вступ у неділові стосунки з громадянами в ході виконання службових обовязків, недотримання кримінально-процесуального законодавства під час складання процесуальних документів, а також, можливо, сприяння протягом 2003-2006 років здійсненню злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів у м. Дніпродзержинську).

Наказом начальника УМВС України в Дніпропетровській області від 17.07.2007р. №123 о/с позивача звільнено з ОВС відповідно до п.64 «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вищевказаний наказ було видано на підставі наказу № 422 від 19.05.2007 р. в частині його покарання за порушення дисципліни, які оскаржуються по даній справі.

Підставою для видання зазначеного наказу і подальшого звільнення позивача, став висновок службового розслідування за фактом протиправних дій працівників Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в області від 19.05.2007 р.

Правомірність та обґрунтованість наказів про звільнення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені в оскаржуваних наказах підстави для звільнення позивача не підтверджені належним чином, ґрунтуються на недоведених фактах, що мають значення для справи.

Крім того, відповідачем не був дотриманий порядок та процедура призначення і проведення службового розслідування.

Також судом першої інстанції зазначено, що окрім вищенаведеного висновку службового розслідування та матеріалів службової перевірки, відповідачем не надано інших доказів про доведеність вчинення позивачем дисциплінарного порушення та про наявність підстав для його звільнення з ОВС.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача і у справах про поновлення на публічній службі.

Оскільки звільнення позивача з публічної служби здійснено на підставі висновків службового розслідування за фактом протиправних дій працівників Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України області, проти яких позивач заперечує, посилаючись на фальсифікацію фактів та невідповідність зазначених висновків дійсним обставинам, колегія суддів вважає, що це зобовязує суд при вирішенні спору перевіряти дії субєкта владних повноважень на відповідність діючому законодавству, яким врегульовані правовідносини, повязані із проходженням громадянами публічної служби та її припиненням.

Статтею 14 Дисциплінарного Статуту регламентовано порядок та процедуру накладення дисциплінарного стягнення.

З метою зясування усіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування, яке має бути завершеним протягом одного місяця з дня його призначення. У разі необхідності термін службового розслідування може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника, а перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Статтею 3 Дисциплінарного Статуту передбачено, що у межах наданих їм повноважень, начальники можуть видавати накази, які є обовязковими для виконання.

Статтею 4 цього ж Статуту визначено поняття наказу, який є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобовязаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Аналізуючи надані відповідачем докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що службова перевірка була проведена без дотримання наведених норм, в тому числі і без видання належним чином оформленого наказу про проведення службової перевірки, без визначення конкретних осіб, яким доручається провести перевірку. Мала місце лише вказівка начальника Управління, відповідно до якої необхідно було перевірити викладені факти та вжити відповідних заходів реагування, підготувати інформацію до УСБУ та доповісти про виконання, що доручалося ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з одночасним зазначенням прізвища ОСОБА_6 та позначкою до спільної перевірки.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що начальником УМВС в області (або іншою уповноваженою на це Законом особою) доручалося проведення службового розслідування іншим особам, ніж тим, що зазначені у письмових резолюціях (вказівках), у тому числі і тим, якими підписано висновок службової перевірки, а розпорядження начальника УМВС України в області про проведення перевірки відносно ОСОБА_1 за отриманими із УСБУ матеріалам, не відповідає вимогам чинного законодавства, а проведення службового розслідування щодо позивача працівником УВБ ОСОБА_7 разом з інспектором ВРОС УРП УМВСУ в області Чумаком Ю.В., з підписанням ними висновку службового розслідування, є незаконним та у відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 70 КАС України, не може бути прийнято судом до уваги як докази, одержані з порушенням закону. Обставини ж, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом обґрунтовано не прийнято до уваги висновок службового розслідування, оскільки він складений поза межами встановленого Законом місячного строку проведення, тобто 19 травня 2007 р., хоча вказівка начальником УМВС України в області ОСОБА_3щодо перевірки отриманих із УСБУ матеріалів надавалася ще 13.03.2007 р., а термін проведення службового розслідування, як це визначено Дисциплінарним Статутом та Інструкцією, затвердженою наказом МВС України 6.12.1991 р. № 552 не продовжувався.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведена у висновку службового розслідування інформація про вчинення позивачем та іншими працівниками міліції, фактично, службових злочинів, не підтверджується матеріалами справи. Відповідно до інформації, надісланої на запит суду прокуратурою Дніпропетровстької області, вбачається, що 25.06.2007 р. прокурором м. Дніпродзержинська було порушено кримінальну справу за фактом службового підроблення стосовно працівників ВКР Дніпровського РВ ДМУ УМВС за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яка перебуває в провадженні прокуратури Дніпровського району м. Дніпродзержинська. Кримінальна справа відносно ОСОБА_1 не порушувалася, обвинувачення йому не предявлялося. Аналогічну інформацію надано прокуратурою м. Дніпродзержинська 11.09.2008 р.

Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження і такої підстави для звільнення позивача, як недотримання ним вимог кримінально-процесуального законодавства під час складання процесуальних документів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як на законність і обґрунтованість підстав винесення судом першої інстанції рішення щодо скасування оскаржуваних наказів відповідача, а саме, наказу УМВС України в Дніпропетровській області № 422 від 19.05.2007 р. в частині покарання ОСОБА_1, та № 123 о/с від 17.07.2007 р. та поновлення на посаді ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 27 липня 2009 року, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом була розглянута аналогічна справа за позовом ОСОБА_2А з приводу оскарження цих же наказів про його звільнення з ОВС. Судом апеляційної інстанції було встановлено обставини неправомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваних наказів, та поновлено ОСОБА_8 на займаній посаді.

Висновки суду апеляційної інстанції ніким не спростовані, отже, вказані обставини вважаються доведеними та такими, що не підлягають доказуванню, оскільки постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в установленому законом порядку скасована не була, а відтак рішення має юридичну силу.

Посилання апелянта на те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 №114, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки спростовується вищенаведеними доказами, і в першу чергу висновками рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2009 року, що набрало законної сили.

Також вважається необґрунтованим і посилання апелянта на те, що позивач не може бути поновлений на займаній посаді, оскільки на даний час така посада в у Дніпровському РВ Дніпродзержинського МУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області відсутня, оскільки це протирічить п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 року № 114, згідно якого, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, вона підлягає поновленню на попередній роботі (посаді).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко