Справа № 803/2007/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 р. Справа № 876/10748/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

розглянувши і порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Луцького міського центру зайнятості на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року по справі за позовом Луцького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів -

В С Т А Н О В И В:

Луцький міський центр зайнятості звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 1650,96 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що неявка ОСОБА_1. 04.06.2014 року до Луцького МЦЗ відбулась з поважних причин, а відтак у позивача були відсутні правові підстави для скорочення виплат останній з огляду також і на ту обставину, що чергова неявка безробітного на відвідування центру зайнятості у відповідності до вимог чинного законодавства не має наслідком скорочення такому безробітному виплати допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» 28.10.2013 року відповідачу було надано статус безробітної і призначена допомога по безробіттю. 05.06.2014 року ОСОБА_1 скорочена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

ОСОБА_1 пред'явила Луцькому МЦЗ медичну довідку Волинської обласної інфекційної лікарні №13 від 04.06.2014 року із зазначенням терміну лікування з 02.06.2014 року по 04.06.2014 року. На підставі даної довідки у відповідності до вимог чинного законодавства позивачем відмінено вказане рішення. При проведенні перевірки, встановлено, що довідка видана ОСОБА_1 про тимчасову непрацездатність не видавалась, а було надано лише заключення лікаря, яке засвідчує факт здійснення медичного огляду без зазначення періоду непрацездатності.

Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення».

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. №219.

Пунктом 13 вказаного Порядку встановлено, що громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і безробітні, повинні відповідно до письмових рекомендацій працівників державної служби зайнятості сприяти своєму працевлаштуванню, відвідувати центр зайнятості у визначений і погоджений з ними час, з пред'явленням при кожному відвідуванні паспорта, а особи, зазначені в абзаці другому пункту 3 цього Порядку, - довідки про реєстрацію місця проживання, виданої житлово-експлуатаційною організацією або органом внутрішніх справ, свідоцтва про народження (для осіб, що не досягли 16-річного віку) і трудової книжки, брати участь у семінарах, інших масових заходах, що проводяться державною службою зайнятості з метою надання допомоги громадянам у пошуку підходящої роботи і роботодавцям у доборі працівників.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 28.10.2013 року зареєстрована в Луцькому міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу і в цей день позивачу надано статус безробітної та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена виплата допомоги по безробіттю, яка розпочата з 05.11.2013 року.

05.06.2014 року ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з недотриманням безробітною рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, проте 12.06.2014 року вказане рішення відмінено.

15.07.2014 року видано новий наказ про скорочення виплати допомоги по безробіттю з 04.06.2014 року по 03.07.2014 року, про припинення з 15.07.2014 року виплати допомоги у зв'язку з призначенням виплати безробітній на підставі документів, що містять неправдиві відомості, а також про припинення реєстрації безробітної у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних і документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітної, та повернення коштів у встановленому порядку.

Протягом періоду з 04.06.2014 року до 02.07.2014 року Луцьким міським центром зайнятості відповідачу виплачувалась допомога по безробіттю, яка в загальній сумі склала 1650,96 грн, що підтверджується розрахунком повернення допомоги по безробіттю.

Згідно із ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, законодавець чітко визначив, що стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг можливе лише за умови умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними.

Додатками 1 та 2 до Персональної картки відповідача, ОСОБА_1 04.06.2014 року не з'явилась до Луцького МЦЗ на чергове відвідування. 05.06.2014 року про прибуттю до Луцького МЦЗ відповідач була ознайомлена з прийнятим відносно неї рішенням про скорочення виплати допомоги по безробіттю у зв'язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

На підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 05.06.2014 року та доданої медичної довідки лікаря Волинської обласної інфекційної лікарні, що засвідчена печаткою даної установи, позивачем відмінено рішення про скорочення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно з відповіддю Волинської обласної інфекційної лікарні від 04.07.2014 року №466/1-8 на запит позивача хвора ОСОБА_1 04.06.2014 року зверталась в приймальне відділення лікарні, була оглянута лікарем ОСОБА_2, встановлено діагноз гострої респіраторної вірусної інфекції, ринофарингіт та від госпіталізації відмовилась.

Повідомлення Волинської обласної інфекційної лікарні стало підставою для прийняття позивачем рішення про повернення незаконно отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, про що свідчить акт №220 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 15.07.2014 року.

Згідно з частиною другою статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані:

1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців;

2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів;

3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення;

4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

При цьому за невідвідування безробітним без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (наявність поважних причин підтверджується відповідними документами) встановлено відповідальність у вигляді припинення реєстрації безробітного (пункт 7 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»).

Разом з тим, за недотримання безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню пунктом 5 частини п'ятої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено відповідальність у вигляді скорочення виплати допомоги по безробіттю на строк до 90 календарних днів

Аналізуючи вказані приписи колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що неявка безробітного до центру зайнятості і недотримання безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню є різними видами порушень в сфері зайнятості населення і тягнуть за собою різну юридичну відповідальність.

Отже рішення про скорочення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 прийняте саме у зв'язку з її неявкою 04.06.2014 року до Луцького МЦЗ. Водночас матеріалами справи підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 04.06.2014 року перебувала на прийомі в лікаря Волинської обласної інфекційної лікарні, про що свідчать довідка, надана безпосередньо відповідачем, так і повідомленням Волинської обласної інфекційної лікарні.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про те, що неявка ОСОБА_1 04.06.2014 року до Луцького МЦЗ відбулась без поважних причин, а відтак у позивача були правові підстави для скорочення виплат останній.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцького міського центру зайнятості - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 року по справі № 803/2007/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор