Справа № 2а-1870/2067/12
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/2067/12

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г. , розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника прокурора Сумської області Кулинич Сергія Анатолійовича про визнання рішення недійсними та зобовязання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до заступника прокурора Сумської області Кулинич Сергія Анатолійовича в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача, викладеного у відповіді від 06 березня 2012р. за №09/1-2364-10 на звернення позивача в порядку ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України;

- зобовязати відповідача виконати вимоги ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України та службові обовязки, викладені в Законі України "Про прокуратуру";

- стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю в розмірі 120000грн.

Розглянувши матеріали поданого адміністративного позову вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 3 статті 8, частини 2 статті 55, частини 1 статті 64 Конституції України кожному гарантується судовий захист прав і свобод, у тому числі право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положення частини 2 статті 8 Конституції України визначають, що її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України це конституційне право не може бути скасованим. Аналіз положень статей 8, 55, 64 Конституції України дає підстави стверджувати, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. Це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Аналіз цього положення у взаємозвязку з положеннями ч. 1, 2 статті 55 Конституції України дає підстави дійти висновку, що судам підвідомчі будь-які звернення фізичної особи щодо захисту своїх прав і свобод. Тому суд не може відмовити у правосудді, якщо зокрема громадянин України вважає, що його права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, або має місце інше ущемлення прав і свобод.

Конституція України, закріпивши право людини і громадянина на судовий захист своїх прав і свобод, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 14 ч. 1 статті 92 Конституції України судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами.

В свою чергу правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до поняття «справа адміністративної юрисдикції», наведеного у п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під нею розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є субєкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Субєкт владних повноважень - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 кодексу). При цьому необхідною та єдиною ознакою субєкта владних повноважень є здійснення цим субєктом владних управлінських функцій щодо іншого субєкта, який є учасником спору.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

В рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 р. визначено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів.

При цьому главою 8 Кримінальнопроцесуального кодексу України визначено порядок порушення кримінальної справи. Заяви і повідомлення про злочин передбачені статтею 95, а обовязковість прийняття заяв і повідомлень про злочини і порядок її розгляду статтею 97 цього кодексу.

Таким чином, дії посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) по вирішенню питання про порушення чи відмову в порушенні кримінальної справи не належать до сфери управлінської діяльності і регулюються нормами кримінально-процесуального закону.

Варто відмітити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання особі можливості оскаржити до суду у тому числі і бездіяльність органів прокуратури, але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, не зважаючи на відсутність безпосередньої норми яка встановлює порядок такого оскарження, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Сам факт невиконання обовязку прокурора розглянути заяву і прийняти певне рішення є підставою для оскарження бездіяльності за нормами Кримінальнопроцесуального кодексу України. Зазначений кодекс не утримує в собі виключного переліку рішень, дій, чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені.

А тому, виходячи із конституційних засад, не розгляд заяви за правилами Кримінальнопроцесуального кодексу України є підставою для оцінки бездіяльності за правилами цього кодексу, адже відновлення порушеного права при вирішені спірних правовідносин можливе тільки в процесі кримінального судочинства виходячи з їх особливостей.

Прокурор у межах спірних правовідносин здійснює особливі повноваження, а не владні управлінські функції, що виключає можливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства.

Отже, спірні правовідносини, які виникли у звязку з бездіяльністю відповідача через неналежний, на думку позивача, розгляд його заяви в порядку ст. 97 Кримінальнопроцесуального кодексу України, є публічно-правовими, але підлягають вирішенню в порядку кримінального судочинства, і на них не поширюється компетенція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, наявна імперативна норма права, яка забороняє вирішення даних спорів за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, на підставі п.1.ч.1 ст. 109 КАС України вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 107,109,186 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до заступника прокурора Сумської області Кулинич Сергія Анатолійовича про визнання рішення недійсними та зобовязання вчинити дії

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко