Справа № 2-а-1711/11
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2012-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22грудня 2011 р. справа № 2а-1711/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - Панченко О.М. (доповідач),

суддів - Католікяна М.О. Корошуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду ОСОБА_1 від 28 квітня 2011 р., прийняту у порядку скороченого провадження.

у справі № 2а-1711/11

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

встановив:

01 лютого 2011 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахунку призначеної їй пенсії за віком; зобов'язати відповідача на підставі її заяви та додаткових документів про стаж роботи та даних персоніфікованого обліку здійснити перерахунок належної мені пенсії відповідно до вимог частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2009 рік з 01.03.2010р. без обмеження в часі; зобов'язати відповідача виплатити їй недоплачену суму пенсії.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2011 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано незаконними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.08.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.08.2010 року, в порядку та розмірі, встановленому ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до частини 4 статті 42 цього Закону враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером, після призначення пенсії продовжував працювати. У 2010 році позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Перерахунок пенсії позивачу проведений з урахуванням страхового стажу.

Частиною другою статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-1V) встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Перерахунок пенсій у зв'язку зі збільшенням, зокрема страхового стажу, встановлено частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-1V.

Частиною третьою статті 42 Закону України № 1058-IV визначено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням

страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України № 1058-ІV.

Тобто, правила частини першої статті 40 Закону України № 1058-ІV при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України № 1058-ІV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Аналіз частини четвертої статті 42 Закону України № 1058-ІУ свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу.

Тобто працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення, однак не раніш як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (абзац четвертий частини другої статті 40 Закону України № 1058-ІV).

Проте, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 28 травня 2008 року № 530 встановлено порядок перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, відмінний від того порядку, який визначений частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-ІV.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-Х 11 та Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон України № 1058-ІУ, а саме нормативні положення статті 42 Закону України № 1058-ІV. Зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

При цьому слід зауважити, що ототожнювати визначення як "середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України" та "показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії"", не можливо, оскільки ці поняття є різними правовими категоріями, основу яких становлять різні економічні критерії.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-ІV і є величиною постійною незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Таким чином, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не

встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не навів поважних причин пропуску строку.

Отже, позовні вимоги з 01 березня 2010 року по 31 липня 2010 року включно слід залишити без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що суд першої інстанції припустився порушень вимог норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Таким чином суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись статтями 195, 197, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд. -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 квітня 2011 р. у справі № 2а-1711/11 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.40, ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01 березня 2010 року по 31 липня 2010 року - залишити без розгляду.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: