Справа № 15986/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р.справа № 2а-17/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2010 року по справі №2а-17/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення недоплаченої допомоги,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року позивачка звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому просила: визнати дії відповідача неправомірними по призначенню, нарахуванню і виплаті позивачці суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобовязати відповідача призначити їй відповідно до ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомогу при народженні дитини у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження її дитини в розмірі 10 463, 80 грн. та щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з 19 липня 2007 року по 27 травня 2010 року у розмірах, що дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років; стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму одноразової виплати при народженні дитини у розмірі 767 грн.; стягнути з відповідача недоотриману суму, що сплачується протягом 12 місяців, за період червень-грудень 2007 року та січень-травень 2008 року у розмірі 196,80 грн; стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 19 липня 2007 року по 01 серпня 2009 року у розмірі 9954,42 грн. та судові витрати по справі.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини (свідоцтво про народження а.с. 13), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу 3 частини 2 статті 56, та п.14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в II-IV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач в запереченнях просив застосувати наслідки такого строку (а. с. 23).

Позивач звернувся за позовом до суду 17.09.2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.3).

Виходячи з цього строк звернення позивачем до суду з вимогою перерахунку та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, пропущений без поважної причини та в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»статтею 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»визначено, що дана допомога виплачується і застрахованим особам, а стаття 15 була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 гривень щомісячно з січня 2008 року.

Тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Що стосується виплат допомоги по догляду за дитиною за 2009 рік, то суд першої інстанції також дійшов правильного висновку з цього приводу, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на час розгляду справ є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом 2007 - 2009 років були правомірними, а тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Що стосується виплати позивачу суму допомоги при народженні дитини, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога при народжені дитини виплачується в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини.

Відповідно до статті 56 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлена допомога при народженні дитини - в розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

ОСОБА_3 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" за часом прийнятий пізніше Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегія суддів вважає, що при визначенні розміру державної одноразової допомоги при народженні дитини та порядку її виплати слід керуватись саме положеннями, зазначеними абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік".

Отже, відповідач здійснював виплати державної допомоги при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Відповідно до ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне залишити постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2010 року по справі №2а-17/010 без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2010 року по справі №2а-17/10 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2010 року по справі №2а-17/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко