Справа № 806/4844/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/4036/15

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року

у справі № 806/4844/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Георозвідка»

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ТОВ «Георозвідка» звернулося до суду з адміністративним позовом до Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 жовтня 2014 року № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 25000 грн. в т.ч. 20000 грн. - за основним платежем та 5000 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03 жовтня 2014 року № .

Житомирська ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Георозвідка» перебуває на податковому обліку в Бердичівській ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області.

Одним з видів діяльності позивача згідно з довідкою про включення до ЄДРПОУ (КВЕД, назва) є діяльність у сфері інжирінгу, геології, та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

З 09 вересня 2014 року по 15 вересня 2014 року посадовими особами Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Георозвідка» з питань документального підтвердження взаємовідносин з ТОВ «ІНКОМПЛІТ КОМПАНІ», за наслідками якої складено акт від 22 вересня 2014 року №5778/06-25-22-03.

Зазначеним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункт 198.1, пункт198.2 пункт 198.3, пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 20000,00 грн.

Такий висновок відповідачем зроблено на підставі того, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення позивачем господарських відносин з ТОВ «ІНКОМПЛІТ КОМПАНІ» за грудень 2013 року, їх вид, обсяг та якість.

На підставі акта перевірки Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 жовтня 2014 року, № яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі розміром 25000,00 грн., у тому числі 20000,00 грн. - основний платіж та 5000,00 грн. - штрафні

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; не відносяться до податкового кредиту, зокрема, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні товару (послуги) та зменшення суми оподаткованого доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Як вірно встановлено судами, що 28 жовтня 2013 року між ТОВ «Георозвідка» (Замовник) та ТОВ «ІНКОМПЛІТ КОМПАНІ» (Виконавець) укладено договір підряду №28/10, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов'язки щодо виконання гідрогеологічних робіт з написанням звіту по Діанівській ділянці родовища лабрадоритів в Черняхівському районі.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору, загальна вартість проектних робіт визначається за домовленістю сторін і становить 120000,00 грн., в тому числі: податок на додану вартість в розмірі 20000,00 грн.

Факт виконання договору підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000081, рахунком - фактурою №28/10 від 28 жовтня 2013 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за квітень 2014 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3711 за квітень 2014 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за грудень 2013 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3711 за грудень 2013 року та податковою накладною від 09 грудня 2013 року №81, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оплата вартості отриманих позивачем послуг на користь ТОВ «ІНКОМПЛІТ КОМПАНІ» здійснена шляхом безготівкового розрахунку, що стверджується платіжним дорученням від 09 грудня 2013 року №332.

Реальність виконання умов договору підряду від 28 жовтня 2014 року №28/10 підтверджується звітом проведення гідрогеологічних робіт Діанівської ділянки родовища лабрадоритів в Черняхівському районі Житомирської області, який затверджений директором ТОВ «ІНКОМПЛІТ КОМПАНІ» та погоджений директором ТОВ «Георозвідка».

Також судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що договір підряду від 28 жовтня 2014 року №28/10 був укладений позивачем з метою виконання договору на проведення геологорозвідувальних робіт Діанівської ділянки лабрадоритів в Черняхівському районі Житомирської області від 15 жовтня 2013 року №25р-13, укладеного між ТОВ «Георозвідка» (Виконавець) та ТОВ «Черняхівський спецкар'єр».

Виконання позивачем договору на проведення геологорозвідувальних робіт Діанівської ділянки лабрадоритів в Черняхівському районі Житомирської області підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000033 та податковими накладними від 01 листопада 2013 року №1, від 18 листопада 2013 року №5, від 06 грудня 2013 року №1.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій досліджено, що надані позивачем копії первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, є належними первинними документами у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять усі визначені законом необхідні реквізити.

У зв'язку з наведеним, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що є підставою для відображення цих господарських операцій у фінансовому обліку підприємства у певні періоди та належною підставою для віднесення сум вартості відображених ними товарів до складу валових витрат підприємства у відповідних звітних періодах.

Окрім того, слід відзначити, що обставини, встановлені в актах перевірок та звірок контрагентів позивача, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Стосовно фіктивності задекларованих позивачем господарських операцій, суди попередніх інстанцій вірно зазначили про ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які підтверджували б відсутність фактичного виконання господарських операцій, узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаність з такими діями постачальників, у зв'язку з чим, твердження податкового органу про «безтоварність»/неможливість фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, є необґрунтованими припущеннями.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев