Справа № 826/10983/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 липня 2015 року 10:32 № 826/10983/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Іщука І.О., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства «Сис-Інтіймис»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Барабаш М.Ю.,

від відповідача: Бузенко Є.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Сис-Інтіймис» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті, поданих приватним підприємством «Сис-Інтіймис» звітних податкових декларацій за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014, за липень 2014 року та за серпень 2014 року від 16.09.2014;

- вважати прийнятими та зареєстрованими звітні податкові декларації за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014, за липень 2014 року та за серпень 2014 року від 16.09.2014; днем їх фактичного отримання державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинено протиправні дії з неприйняття податкових декларацій приватного підприємства «Сис-Інтіймис» з податку на додану вартість за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014, за липень 2014 року та за серпень 2014 року від 16.09.2014.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з тих підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та розірванням договору про визнання електронних документів, тому відмова у прийнятті податкових декларацій є правомірною, суду надав письмові заперечення проти позову.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.07.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Сис-Інтіймис» є юридичною особою, зареєстрованою 09.07.2013 за №0046132 відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, та з 10.07.2014 перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Між приватним підприємством «Сис-Інтіймис» та державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було укладено договір № від 30.04.2014 про визнання електронних документів.

16.09.2014 до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві засобами електронного зв'язку приватним підприємством «Сис-Інтіймис» подано податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014, за липень 2014 року та за серпень 2014 року від 16.09.2014.

Квитанцією № 1 не прийнято вказані податкові декларації приватного підприємства «Сис-Інтіймис» у зв'язку з виявленою помилкою - для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

Позивач вважає протиправними дії відповідача, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 46.5 статті 46 та пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність: дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених ним Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У відповідності до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків. Якщо інше не передбачене цим Кодексом, а один з таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для неприйняття спірних податкових декларації стало, те що у зв'язку з виявленою помилкою, для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

Із матеріалів справи вбачається, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві листом від 30.05.2015 № 5989/10/26-59-10-01-42 повідомило приватне підприємство «Сис-Інтіймис» про розірвання договору про визнання електронних документів № від 30.04.2014 з посиланням на пункт 4 розділу 6 договору, згідно якого контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифікату (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації, оскільки, станом на 16.09.2014, підприємство має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

В листі зазначено, що згідно пункту 5 розділу 6 договору № від 30.04.2014 про визнання електронних документів визначено, що у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Як вбачається з матеріалів справи, в рядках 06 декларацій з податку на додану вартість від 16.09.2014 зазначена податкова адреса приватного підприємства «Сис-Інтіймис»: (01025, місто Київ, вул. Десятинна, буд. 7).

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

В якості доказів відсутності позивача за місцезнаходженням відповідачем надано суду повідомлення про відсутність юридичної особи з місцезнаходженням від 30.05.2014 №1175/9/26-59-18-05-20, від 24.06.2014 №1435/9/26-59-18-05-20 та від 18.08.2014 №1982/9/26-59-18-05-20, а також довідки про встановлення місцезнаходження платника податків №4289 від 27.05.2014, №4841 від 23.06.2014 та №6043 від 18.08.2014, в яких зазначено, що місцезнаходження приватного підприємства «Сис-Інтіймис» не встановлено.

Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів оскарження дій контролюючого органу щодо розірвання договору про визнання електронних документів або судового рішення про визнання їх неправомірними (протиправними).

Суд також вважає за необхідне зазначити, що укладання з контролюючим органом договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Отже, розірвання договору про визнання електронних документів, жодним чином не впливає на можливість позивача виконувати передбачений нормами Податкового кодексу України обов'язок щодо подання податкової звітності у іншій спосіб.

Відтак, враховуючи, що 30.05.2014 державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було повідомлено про розірвання договору з приватним підприємством «Сис-Інтіймис» № від 30.04.2014 про визнання електронних документів, суд дійшов висновку, що податкові декларації від 16.09.2014 були правомірно не прийняті контролюючим органом, оскільки, вищевказані податкова декларації були скеровані засобами електронного зв'язку.

Разом з тим, приватне підприємство «Сис-Інтіймис» не було позбавлене можливості подати податкові декларації з податку на додану вартість 16.09.2014 до контролюючого органу або особисто, або за допомогою засобів поштового зв'язку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог приватного підприємства «Сис-Інтіймис».

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову приватного підприємства «Сис-Інтіймис» відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Постанова у повному обсязі виготовлена 23.07.2015.