Справа № 802/1270/15-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 липня 2015 р. Справа № 802/1270/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування вимоги і рішення

в с т а н о в и в :

В травні 2015 року ФОП ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Вінницької ОДПІ про визнання протиправним та скасування вимоги і рішення.

Зазначав, що за результатами планової виїзної документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року відповідачем складено акт №975/1701 від 16.04.2015 року, відповідно до висновків якого встановлено ряд порушень Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (том 1. а.с. 12-36).

На підставі вищевказаного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2434 від 16.04.2015 року, в сумі 32214,47 грн. та рішення форми Р № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2694,82 грн. (том 1, а.с. 10-11).

Позивач вважає, що зазначені вимога та рішення протиправні, прийнятті безпідставно, упереджено, не відповідають фактичним обставинам, прийняті відповідачем з порушенням норм податкового законодавства та підлягають скасуванню.

Не погоджуючись із винесеними вимогою та рішенням, позивач звернувся до суду із вимогами їх скасування.

14.05.2015 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про зміну (уточнення) позовних вимог по адміністративній справі, а саме визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2434 від 16.04.2015 року та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийнятих Вінницькою ОДПІ;

- податкові повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 29.04.2015 року, № від 29.04.2015 року, № від 29.04.2015 року, № від 29.04.2015 року, № від 29.04.2015 року;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 29.04.2015 року (вих.№12813/401/1701 від 29.04.2015 року) та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 29.04.2015 року (вих.№12811/401/1701 від 29.04.2015 року) прийнятих Вінницькою ОДПІ (том 1, а.с.42-48).

14.07.2015 року за клопотанням представника позивача, ухвалою суду, позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування рішень Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1 від 29.04.2015 року (вих. № 12813/401/1701) та № НОМЕР_1 від 29.04.2015 року (вих. № 12811/401/1701) залишено без розгляду (том 2, а.с. 228-229, 231-232).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові та заяві про зміну підстав і предмету позову, просила його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення (том 1, а.с.274-279), в яких вказали, що встановлені перевіркою порушення податкового законодавства з боку позивача в дійсності мали місце, а відтак, прийнятті відповідачем вимога, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі наказу Вінницької ОДПІ від 04.03.2015 року №737 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року, відповідачем проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

Зокрема, податковий орган у своєму акті зазначив, що позивачем порушено наступні норми податкового законодавства, а саме:

1) п.138.1 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 13925,57 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 9372,63 грн., за 2014 рік в сумі 4552,94 грн.;

2) ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32214,47 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 21682,03 грн., за 2014 рік в сумі 10532,44 грн.;

3) ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 2795,68 грн. (сума недоїмки);

4) п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 23662,00 грн., в т.ч. лютий 2013 р. - 1806 грн., квітень 2013 р. - 2175 грн., червень 2013 р. - 1541 грн., липень 2013 р. - 880 грн., серпень 2013 - 1553 грн., вересень 2013 р. - 1159 грн., жовтень 2013 р. - 895 грн., листопад 2013 р. - 977 грн., грудень 2013 р. - 1086 грн., січень 2014 р. - 808 грн., лютий 2014 р. - 3184 грн., березень 2014 р. - 436 грн., квітень 2014 р. - 1212 грн., травень 2014 р. - 440 грн., червень 2014 р. - 1363 грн., липень 2014 р. - 934 грн., серпень 2014 - 896 грн., вересень 2014 р. - 436 грн., жовтень 2014 р. - 950 грн., листопад 2014 р. - 931 грн. та встановлено завищення від'ємного значення у сумі 1698 грн., в т.ч. за грудень 2014 р. рядок 19 - від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту;

5) п.п.49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 ПК України, а саме: несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2013 р.;

6) п.119.2 ст.119 ПК України, а саме: не повне та не коректне подання розрахунку 1ДФ;

7) п.177.2, п.177.4, 177.10 ст.177 ПК України, а саме: неналежне ведення обліку доходів і витрат та включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013, 2014 роки перекручених даних буде складено протокол про адміністративне правопорушення;

8) ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: порядок нарахування єдиного соціального внеску у звітах про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013, 2014 роки буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

В подальшому, на підставі таких висновків, відповідач виніс податкові повідомлення-рішення, які є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. При цьому, юридична відповідальність особи, згідно із статтею 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Так, податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем - 13925,57 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3481,39 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України (том 1, а.с.53);

вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434, яка грунтується на порушенні ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32214,47 грн. та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (том 1, а.с.10-11);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 23662 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11831 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України (том 1, а.с.52);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1698 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України (том 1, а.с.50);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями 170 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.п.49.18.1, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України (том 1, а.с.51);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку за штрафними (фінансовими) санкціями 510 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.119.2 ст.119 ПК України (том 1, а.с.49).

Вказане відповідач обґрунтовує наступним:

ФОП ОСОБА_3 до перевірки надано Книги обліку доходів та витрат за перевіряємий період. Так згідно книг обліку доходів та витрат, інші витрати за 2013 рік склали 115259,79 грн., при цьому до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності задекларовано суму 104365,67 грн. Згідно книг обліку доходів та витрат, інші витрати за 2014 рік склали 43525,35 грн., при цьому до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності задекларовано суму 43525,34 грн.

Згідно книг обліку доходів та витрат за 2013 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 73378,32 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія) сплачена ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 35018,84грн., охорона приміщення, сплачені ТЗОВ «Безпека Гарант» -15318,92 грн., газ, сплачені ПАТ "Вінницягаз" - 20540,56 грн.( 34932,93 (100%) - 14392,37 (41,2 % пропорційно площі приміщення), Ліцензія - 2500,00 грн. Таким чином за 2013 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 41881,47 грн., замість 104365,67 грн, що призвело до завищення витрат за 2013 р. в сумі 62484,20 грн.

Згідно книг обліку доходів та витрат за 2014 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 30352,84 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія) сплачена ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 5296,64грн., охорона приміщення, сплачені ТЗОВ «Безпека Гарант» - 16130,52 грн., газ, сплачені ПАТ "Вінницягаз" - 8925,68 грн. ( 15179,73 (100%) - 6254,05 (41,2 % пропорційно площі приміщення). Таким чином за 2014 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 13172,51 грн., замість 43525,35 грн, що призвело до завищення витрат за 2014 р. в сумі 30352,84 грн.

Згідно договору оренди приміщення від 01.01.2009 укладеного громадянином ОСОБА_4 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_3 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду частину нежилого приміщення за адресою м.Вінниця, ОСОБА_5, 110 площею 100,00 м2, а саме: частину приміщення в магазині «Діброва» 60,00 м2, частину приміщення кафетерію площею 40 м2 . Оплата рахунків Орендодавця не включає в себе оплату витрат на енергозбереження та інші комунальні послуги. Всі вищезгадані витрати бере на себе Орендар, при цьому згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_3 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 3000,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_6 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Так, відповідно до договору про постачання електричної енергії заключеного ФОП ОСОБА_3 (Споживач) з ПАТ "Вінницяобленерго" (Постачальник), постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 45 кВт. Перевіркою встановлено, що в приміщені за адресою м.Вінниця, ОСОБА_5, 110. (торговельний комплекс «Діброва») в торговельному залі знаходяться декілька відділів, а орендована ФОП ОСОБА_3 частина приміщення (лікеро-горілчаний відділ та частина кафетерію) займає частку приміщення, а також використовується найменша потужність електроприладів. Також не надано на перевірку документи на встановлення інших лічильників для обліку спожитої електроенергії в даному приміщені. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 сплачується за спожиту електроенергію за все приміщення, а не пропорційно площі, що займає такий орендар в орендованому приміщенні, чим штучно завищуються витрати. Проведеною перевіркою не можливо встановити загальну площу магазину за адресою м.Вінниця, ОСОБА_5, 110 та до перевірки не надано документів, що підтверджують кількість спожитої електроенергії саме за орендовану частину приміщення (потужності електроприладів, технічні паспорти електроприладів, калькуляцію)

Відповідно договору надання послуг з охорони приміщення, укладеного з ТЗОВ «Безпека -Гарант», визначено торговельний комплекс «Діброва», м.Вінниця, ОСОБА_5, 110. Відповідно договору ТЗОВ «Безпека -Гарант» (виконавець) з ФОП ОСОБА_3 (замовник), виконавець охороняє приміщення замовника за адресою м.Вінниця, ОСОБА_5 110, яке належить громадянину ОСОБА_7

Витрати на охорону, використані в орендованому приміщенні, включаються до витрат фізичної особи - підприємця, обчислені пропорційно площі, що займає такий орендар а орендованому приміщені. До перевірки ФОП ОСОБА_3 не надано відповідних, економічно обгрунтованих, розрахунків, тому пропорційно площі поділити не можливо.

Згідно договору оренди приміщення від 01.06.2013 укладеного громадянином ОСОБА_8 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_3 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду приміщення магазину за адресою м.Вінниця, Литвіненка, 44-А, площею 45,00 м2. Згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_3 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 1350,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_9 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Згідно договору оренди приміщення від 15.04.2012 укладеного громадянкою ОСОБА_10 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_3 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду частину приміщення за адресою м. Вінниця, вул.. Привокзальна(зуп. автобусу №8), площею 29.7 м2. Згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_3 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 891,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_11 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

ФОП ОСОБА_12 має у власності торговий павільйон (мала архітектурна форма) за адресою м. Вінниця, вуд ОСОБА_13, 25-А площею 36,4 м2. Згідно договору оренди приміщення від 01.01.2013 року укладеного ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) з приватним підприємцем ОСОБА_14 (орендар) орендодавець передає орендарю в оренду частину приміщення за адресою м.Вінниця, вул.І.Богуна, 25-А, площею 15 м2. Оплата рахунків Орендодавця включає в себе оплату витрат на комунальні послуги, а саме за газ. Також не надано на перевірку відповідних, економічно обгрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Такі висновки податкового органу, на переконання суду, є частково помилковими та здійсненими без повної та всебічної оцінки первинних документів, що підтверджують реальність господарських операції позивача.

Крім того, суд вважає, що відповідач під час здійснення перевірки поверхнево та неповно здійснив аналіз господарської діяльності позивача.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Суд критично ставиться до наступних посилань податкового органу.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яке ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Згідно із п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно із п.138.1 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до абзацу "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 витрати за електроенергію при використанні приміщення за адресою: м.Вінниця, ОСОБА_5, 110 не сплачує. Договору про постачання електроенергії укладеного з ОСОБА_3 не існує.

Витрати за газ при використанні приміщення за адресою: м.Вінниця, і.Богуна, 25-А не сплачує. Договору про газопостачання укладеного з ФОП ОСОБА_3 не існує. Приміщення по вулиці І.Богуна, 25-А є малою архітектурною формою та не газифіковане.

Також в акті перевірки міститься висновок про завищення витрат, понесених ФОП ОСОБА_3 на оплату послуг охорони. Відповідно договору надання послуг з охорони приміщення, укладеного з ТЗОВ «Безпека-Гарант», визначено торговельний комплекс «Діброва», м. Вінниця, ОСОБА_5, 110.

В судовому засіданні представник податкового органу визнав той факт, що витрати з охорони приміщення є такими, що пов'язані з господарською діяльністю позивача, і останній мав право їх включати до складу витрат, однак не в такому розмірі.

Отже, податковий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем п.138.1 ст. 138, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме завищення витрат ФОП ОСОБА_3 за період, що перевірявся в сумі 92837,04 грн., в тому числі за 2013 рік - 62484,20 грн., за 2014 рік - 30352,84 грн.

Тому, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 29.04.2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434, яка грунтується на порушенні ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що підставою для донарахування єдиного внеску слугували ті ж самі підстави, що і для нарахування податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки валові витрати позивачу знято безпідставно то і збільшення бази для донарахування єдиного внеску також є безпідставним, а тому, як наслідок вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434 та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 23662 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11831, ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України.

В ході проведення перевірки було встановлено, що в порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, ФОП ОСОБА_3 завищено податковий кредит в сумі 20486,00 грн., а саме: позивачем не нараховані податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України (виходячи з вартості їх придбання), за товарами під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, тобто включено до податкового кредиту суми ПДВ у зв'язку з придбанням товарів без мети їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Суд не погоджується із такими висновками відповідача, оскільки, як уже було встановлено судом вище, товари, під час придбання яких суми податку були включені до податкового кредиту, використовувались позивачем у ході здійснення ним господарської діяльності, що повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Одночасно, податкове повідомлення-рішення в частині донарахування ПДВ в розмірі 4008 грн. основного платежу та 25% фінансової санкції є обгрунтоване та не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Дана сума податку була нарахована відповідно до договору оренди приміщення б/н від 01.01.2013 року укладенним між ФОП ОСОБА_3 (власник) та ПП ОСОБА_14 (Орендар) про те, що власник передає, а орендар бере в оренду частину приміщення торгового магазину-павільйону загальною площею 15 кв.м. за адресою:м.Вінниця, вул.І.Богуна, 25-а.

Позиція позивача полягає в наступному. Оскільки даний договір оренди фактично не реалізований, тобто позивач не користувався орендованим приміщенням та не сплачував орендну плату, відсутня будь яка з подій визначена в ст.187 ПК України, з огляду на що відсутній обов'язок по декларуванню податкового зобов'язання.

З такою позицією суд не погоджується та залишає в цій частині податкове повідомлення-рішення без змін.

Згідно до п.3.2 Договору оренди б/н від 01.01.2013 року набирає чинності з моменту підписання його сторонами.

Враховуючи те що, договір оренди не передбачає складанню додаткових актів прийому-передачі предмету оренди, натомість договір містить пряму вказівку на час набрання ним чинності, суд вважає що факт підписання договору оренди є тією подією передбаченою в ст.187 ПК України, а саме: датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.04.2015 року № в чатині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 19654 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 9827 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями 170 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.п.49.18.1, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

Податковим органом до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну подачу декларації з ПДВ. Позивачем надано до матеріалів справи квитанцію, яка засвідчує своєчасне подання декларації (том 1, а.с.146). Податковим органом не надано жодного доказу, яки й би підтверджував факт несвоєчасної подачі звітності. За таких обставин, оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку за штрафними (фінансовими) санкціями - 510 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_3 п.119.2 ст.119 ПК України.

Позиція позивача полягає на тому, що оскільки ним не сплачувались суми по договорам оренди, і як наслідок відсутній обов'язок подавати звіт 1ДФ.

Разом з тим, обгрунтування такої позиції позивача не грунтується на нормах чинного законодавства.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 21 січня 2014 року № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2014 р. за № 228/25005 затверджено "Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку".

Відповідно до п.2.2 Порядку - податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Таким чином, податковий орган прийшов до вірного висновку про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання звіту 1 ДФ.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що орган: державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право е порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області № Ф-2434 від 16.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області форми "Р" № НОМЕР_2 від 16.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області форми "В4" № НОМЕР_3 від 29.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області форми "Р" № НОМЕР_4 від 29.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області форми "Р" № НОМЕР_5 від 29.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області форми "Р" № НОМЕР_6 від 29.04.2015 року в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 19654 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 9827 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 182,70 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович