Справа № 20481/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2010 р. справа № 2а-204/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 1 роти дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - в с т а н о в и л а :

В жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 1 роти дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2010 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України є доведеним, у звязку з чим його правомірно та обґрунтовано притягнуто до відповідальності за скоєне правопорушення.

Не погодившись з постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не доведено факт скоєння правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.10.2009 року відносно позивача інспектором дорожньо-патрульної служби взводу № 1 роти дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя ОСОБА_3 було винесено постанову серії АР № 065246 по справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн..

Відповідно до вказаної постанови позивач 02.10.2009 року, керуючи транспортним засобом, проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності…»зазначив, що він проїхав на жовтий сигнал світлофора з дотриманням п.8.11 ПДР, натомість відповідачем будь-яких доказів правомірності прийнятого рішення суду не надано, у звязку з чим суд вирішив справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст..283 КУпАП відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Так, судом першої інстанції не було звернуто уваги на положення п. 8.11 ПДР, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих ОСОБА_4, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржену постанову у справі про адміністративне правопорушення не можливо визнати правомірною та обґрунтованою, оскільки постанова не містить в собі посилання на докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і вказані обставини є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2010 року у справі № 2а-204/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 1 роти дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя ОСОБА_3 серії АР № 065246 від 02.10.2009 року по справі про адміністративне правопорушення - визнати протиправною та скасувати.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко