Справа № 4647/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2010 р. справа № 2а-129/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2010 року у справі № 2а-129/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про поновлення строку для звернення до суду та про оскарження бездіяльності і здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної суми допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просила:

відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів;

визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права позивача на 30% підвищення пенсії, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по теперішній час, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до чинного часу з урахуванням підвищення її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині, зобовязавши сплатити недоплачену суму за строк 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до чинного часу з урахуванням індекса інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачки відповідач керувався положеннями нормативного акту, що на підставі Рішення Конституційного Суду України був визнаний неконституційним, а тому застосуванню не підлягає.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2010 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині відмови у донарахуванні та не виплаті позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, з 01 січня 2010 року по 12 січня 2010 року включно; зобовязано відповідача донарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, з 01 січня 2010 року по 12 січня 2010 року включно, з урахуванням вже сплачених доплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та винести рішення яким позивачу в позові відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народився 1944 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення (а.с.4).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок підвищення до пенсії як «дитині війни»з 22 травня 2008 року оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та встановлено з 01 січня 2008 року інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії «дітям війни», були визнанні неконституційними та втратили чинність з дня прийняття вказаного рішення.

Отже, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на його користь заборгованість з цих виплат.

Проте, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя будь-яких дій з цього приводу не здійснювало.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 99 КАС України та враховуючи час звернення до суду позивача з позовом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплатити позивачу недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

На час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не призупинено дію ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 12 січня 2010 року .

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суд обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалось.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2010 року у справі № 2а-129/10 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В.Семененко

Судді: Ю.М. Дадим

ОСОБА_2