Справа № 333/7248/14-а(2-а/333/166/14)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" липня 2015 р.справа № 333/7248/14-а(2-а/333/166/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року у справі № 333/7248/14-а (2-а/333/166/14) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо нарахування та виплати йому з 01.01.2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити з 01.01.2014 року державну пенсію на підставі ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче 6 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих ним сум.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року позов задоволено частково, а саме: визнано дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в проведені перерахунку, а також виплати пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 12.03.2014 року по 02.08.2014 року включно - неправомірними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 12.03.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених раніше виплат. В іншій частині позову - відмовити.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та внаслідок захворювань, пов'язаних з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнаний інвалідом ІІІ групи.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону.

Отже, позивач є особою, яка має право на отримання зазначених пенсій, а відтак має право на звернення до суду за захистом порушеного такого права.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до положень частини 1 статті 50 Закону інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно із частиною 4 статті 54 Закону визначено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, відповідно до норм статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за якими особам постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щомісячно пенсія у складі державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже, з огляду на вказані норми права, позивач має право на отримання пенсій, у розмірах, що визначені Законом.

Не спростовуючи пояснення відповідача щодо можливості встановлення Кабінетом Міністрів України розмірів пенсій інших, ніж передбачені Законом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 у справі №1-11/2012, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

При цьому, Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до конституційних повноважень Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні виключно законами України закріплює права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (пункти 1, 6 частини першої статті 92, частина друга статті 95 Конституції України).

Виходячи з повноважень Верховної Ради України та функцій Кабінету Міністрів України, Конституційний Суд України вказав на те, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Згідно із ст.3 Бюджетного кодексу України Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Отже, враховуючи офіційне роз'яснення права Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів соціальних виплат, яке надано Конституційним Судом України, положень Бюджетного кодексу України, якими визначено такі поняття як «закон про Державний бюджет України», «бюджетний період», колегія суддів приходить до висновку, що таке право Кабінету Міністрів України повинно надаватися Верховною Радою України у кожному бюджетному періоді шляхом відображення такого права у Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII, який набрав чинності з 01.01.2014р., не було передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри виплат, які передбачені Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В той же час, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, який набув чинності 3 серпня 2014 року доповнено Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII пунктом 6-7 та за яким установлено, що у 2014 році норми і положення ст.ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України з 03.08.2014 року

Разом з тим, з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік" положеннями Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено обмежень щодо застосування статей 50,54 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами відповідач був зобов'язаний у період з 12.03.2014 року по 02.08.2014 року виплачувати позивачу основну та додаткову пенсію у розмірах, встановлених ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року у справі № 333/7248/14-а (2-а/333/166/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає..

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова