Справа № 19851/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2010 р. справа № 2а-1117/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року у справі № 2а-1117/10 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Дорожньо-патрульної служби Відділу Державної автомобільної інспекції м. Дніпродзержинська ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Інспектора Дорожньо-патрульної служби Відділу Державної автомобільної інспекції м. Дніпродзержинська ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Посилався на те, що ним не допущено порушень п.15.9»е», оскільки він зупинився в місці зупинки загального транспорту у звязку з несправністю автомобіля. Тобто, зупинка була аварійною. У протоколі він зазначив про свою незгоду з діями відповідача.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд першої інстанції не повно зясував всі обставини, що мають значення для справи.

Заперечень на апеляційну скаргу іншою стороною до суду не надавались.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 січня 2010 року Інспектором Дорожньо-патрульної служби Відділу Державної автомобільної інспекції м. Дніпродзержинська ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, позивач, 07.01.2010 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр-ту Леніна в м. Дніпродзержинську, порушив правила зупинки. Здійснив зупинку на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів.

На підставі цього протоколу 07 січня 2010 року було винесено постанову серії АЕ № 142639 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів того, що відповідач при складанні протоколу та винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв неправомірно.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладено на субєкта владних повноважень.

Більш того, відповідно до ч.4 ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вказаним обовязком суд першої інстанції знехтував і безпідставно поклав обовязок доказування на позивача, який у спірних правовідносинах, не є субєктом владних повноважень.

При розгляді справи по суті суду першої інстанції слід було виходити з того, що водій зобовязаний виконувати Правила дорожнього руху і лише в разі порушення цих Правил, за наявності належних та допустимих цьому доказів, водій може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.15.9 «е»Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., зупинка та стоянка забороняється ближче 30 метрів від посадочних майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 метрів від покажчика такої зупинки

Отже, ПДР визначено обставини, за наявності яких забороняється зупинка та стоянка транспортного засобу.

Відповідно до ст..251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Як зазначено у постанові серії АЕ №142639 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснив зупинку в місці зупинки транспорту загального користування.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.01.2010р. позивач, якому була надана можливість власноручно викласти свої пояснення щодо обставин скоєного правопорушення, зазначив, що зупинка була вимушеною (аварійною), у звязку з несправністю автомобіля..

Вказані обставини відповідачем не спростовані, і відповідно, доказів того, що оскаржена постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не надано.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07.01.2010р. неможливо визнати правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч.3 ст.2 КАС України.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії АЕ №142639 по справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2010 року, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: А.В. Суховаров