Справа № 19498/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2010 р. справа № 2а-400/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Семененка Я.В. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2010 року у справі № 2а-400/10 за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області в особі ДПС БДПС області м. Дніпропетровська, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративного правопорушення серії АЕ № 060612 від 31 січня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 грн. за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

ОСОБА_1 посилається на те, що працівником ДАІ не були зібрані достатні докази у справі, а саме не відібрано та не долучено до матеріалів справи пояснення пішохода, не опитана особа, яка була в автомобілі позивача.

Сторони в судове засідання не зявились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 8) 31 січня 2010 року о 13 годині 40 хвилин позивач, керуючи транспортним засобом «CITROEN»д/н НОМЕР_1, на перехресті вул. Харківська та вул. Гопнера в м. Дніпропетровську, повертаючи ліворуч, не надав дорогу пішоходам, які проходили проїжджу частину, на яку він повертав, чим допустив порушення п. 16.2 ПДР України, передбачене ст. 122 КУпАП.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 060612 від 31 січня 2010 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.

Відповідно до вимог п. 16.2. на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення п. 16.2 ПДР України є адміністративним правопорушенням, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 71 КАС України «1. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення… .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Районний суд не дав оцінку твердженням позивача, записаним в поясненні до протоколу, що в момент його повороту ліворуч пішохід стояв на тротуарі і не рухався по пішохідному переходу. Позивач також зазначив, що даний факт може підтвердити ОСОБА_3, яка знаходилась з ним в автомобілі.

Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що позивач в своєму позові зазначає, що просив опитати пішохода, але працівником ДАІ цього зроблено не було.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення винесення постанови серії АЕ № 060612 від 31 січня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та відмову в задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202 КАС України, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2010 року у справі № 2а-400/10 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 060612 від 31 січня 2010 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: С.В. Сафронова