Справа № 21356/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2010 р. справа № 17/319

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Туркіної Л.П. Католікяна М.О.

розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області

на постанову: Господарського суду Кiровоградської областi від 03.12.2007 р. у справі № 17/319

за позовом: Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області

до: Знам'янського районного відділу земельних ресурсів

третя особа: Кіровоградське обласне управління земельних ресурсів

про: зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, та просив зобовязати відповідача - Знам'янський районний відділ земельних ресурсів вчинити дії, а саме: виконати законні вимоги позивача щодо усунення порушень, виявлених ревізією (акт від 05.05.2005 р. №07-21/36) в частині забезпечення повернення на рахунок підприємства коштів в сумі 7273 грн, що безпідставно перераховані Кіровоградському обласному головному управлінню земельних ресурсів, шляхом предявлення позову про повернення безпідставно перерахованих коштів до Кіровоградського обласного головного управління земельних ресурсів.

Позовні вимоги ґрунтувалися на тому, що наказ Держкомзему України № 53 від 02.04.2002 року, на підставі котрого було перераховано відповідачем вищестоящим організаціям по 30 % власних надходжень в сумі 7273 грн, не був зареєстрований в Міністерстві юстиції України, відповідно не набрав чинності, тому його застосування позивачем є неправомірним.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. Постанова суду мотивована тим, що з акту ревізії неможливо зробити висновок, яка саме сума коштів була перерахована Кіровоградському управлінню земельних ресурсів, а яка Держкомзему України; в акті не зазначено вказаний факт як порушення, в той час, як позов подано в порядку п.10 ст. 10т Закону України «Про державну контроль-ревізійну службу в Україні», не містить акт перевірки від 05.05.2005 року посилань на наказ Кіровоградського обласного управління земельних ресурсів № 7 від 11.04.2002 року, неправомірністю застосування якого обґрунтовано позовні вимоги. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 99 КАС та застосував наслідки пропущення цього строку, встановлені ст.. 100 КАС України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в адміністративному порядку, посилаючись на наступне. Порушення щодо застосування спірного наказу Держкомзему зафіксовано на стор. 15 акту ревізії. В листі-вимозі від 02.03.2007 року № 07-14/245 чітко зазначено суму, яку відповідач повинен відшкодувати.

Апелянт зазначає, що дізнався про порушення своїх прав 12.03.2007 року, оскільки 05.05.2005 року відповідачу було направлено лист-вимогу № 07-14/345 щодо усунення виявлених порушень законодавства, а крім того, 02.03.2007 року відповідачу було направлено лист № 07-14/245 (що по суті є повторною вимогою), в якому вимагається вжити заходи щодо відшкодування витрачених коштів та надання до КРВ інформації про вжиті заходи в термін до 12.03.2007 року. Вважає, що по суті своєї лист-вимога та лист-нагадування є досудовим порядком вирішення спору. Отже, вважає, що строк почав свій перебіг саме з 12.03.2007 року.

Просить постанову суду скасувати на ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідач надав в письмові заперечення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доказами, наявними в справі, підтверджується, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що лист-вимога № 07-14/345 від 05.05.2005 року щодо усунення виявлених порушень законодавства взагалі посилань на спірне порушення не має.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»контроль-ревізійна служба вправі пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Як вбачається зі змісту листа № 07-14/245 від 02.03.2007 року, він є інформаційним запитом про вжиття заходів з відшкодування незаконних витрат, чим спростовується твердження апелянта про те, що по суті лист є повторною вимогою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, посилання апелянта на те, що він в такий спосіб здійснював досудове врегулювання спору, не ґрунтується на законі та жодним чином не виправдовує бездіяльності позивача протягом визначеного КАС України процесуального строку звернення до суду.

Зясувавши у достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

У відповідності з частиною 1 статті 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів. За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області -залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Кiровоградської областi від 03.12.2007 р. у справі № 17/319 без змін.

Ухвала, постановлена в порядку письмового провадження набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України через 5 днів після направлення їх копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий О.М. Панченко

Судді М.О.Католікян

ОСОБА_1

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: М.О. Католікян