Справа № 676/1651/15-а
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/1651/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача, представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , приватного підприємства "Пріоритет" до Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просить:

- скасувати рішення відповідача №05/2-3794 від 26.09.2014 року про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 1 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Кульчієвецької сільської ради Кам'янець-Подільського району;

- визнати дії відповідача в частині відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та відтермінування його розгляду протиправними, та такими, що суперечать вимогам Конституції України;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, та надати висновок про погодження проекту землеустрою.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 05.03.2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3.

Приватне підприємство "Пріоритет" звернулось в суд з позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому, враховуючи заяви про зміну позовних вимог від 16.07.2015 року та від 21.07.2015 року, просить:

- скасувати рішення відповідача про відмову у погодженні проектів землеустрою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32;

- визнати дії відповідача в частині відмов у погодженні проектів землеустрою та відтермінування їх розгляду протиправними, та такими, що суперечать вимогам Конституції України;

- зобов'язати відповідача розглянути вищевказані проекти землеустрою у відповідності до ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 19.03.2015 року відкрито провадження у справі за позовом приватного підприємства "Пріоритет".

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 30.03.2015 року вказані справи об'єднано.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають про звернення до відповідача із проханням про погодження проектів землеустрою, однак останнім було відмовлено у погодженні таких проектів.

Підставою для відмови вказано те, що на сьогодні розробляється проект схеми регіональної екологічної мережі Хмельницької області. З метою запобігання відводу земельних ділянок на території Національної екологічної мережі України , що знаходяться на території НПП "Подільські Товтри", процедура погодження проектів землеустрою є передчасною.

Крім цього, іншими підставами відмов у погодженні зазначено те, що у поданих документах відсутні відомості про обмеження (обтяження), які мають встановлюватись для земель природно-заповідного фонду, а також те, що окремі земельні ділянки розташовані в межах прибережної захисної смуги р.Дністер та р.Смотрич.

Вказують, що такі рішення прийняті з недотриманням вимог чинного законодавства та обмежують конституційне право на землю.

Позивач та представники приватного підприємства "Пріоритет" в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначив, що на виконання державної політики по формуванню екологічної мережі є недоцільним погодження проектів землеустрою з метою збереження особливо цінних ділянок національного природного ядра "Подільсктовтринське". Після створення і виведення меж екологічної мережі в натуру департамент готовий розглянути подані на погодження проекти землеустрою, які були раніше відтерміновані через її формування та відповідають вимогам чинного законодавства України.

Також вказав, що окремі відмови у погодженні стосуються й інших підстав - зокрема, знаходження земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги р.Дністер, що не відповідає вимогам законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що приватним підприємством "Пріоритет" було подано на погодження відповідачу проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_33, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_34, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32.

Відповідач рішеннями №0512-1630 від 15.04.2014 року, №05/2-1593 від 24.04.2015 року, №05/2-161 від 20.01.2015 року, №05/2-3606 від 12.09.2014 року, №05/2-3794 від 26.09.2014 року, №05/2-1821 від 08.05.2015 року, №05/2-1971 від 21.05.2015 року, №05/2-888 від 10.03.2015 року, №05/2-2387 від 17.06.2015 року, №05/2-1970 від 21.05.2015 року, №05/2-2168/1 від 23.05.2014 року відмовив у погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Підставами для такої відмови зазначено наступні:

- процедура погодження є передчасною в зв'язку з створенням регіональної екологічної мережі та розробленням проекту її схеми, оскільки землі знаходяться на території Національного природного парку "Подільські Товтри" (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_33, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_34, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_32, ОСОБА_31М.);

- у поданих документах відсутні відомості про обмеження (обтяження), які мають встановлюватись для земель природно-заповідного фонду (ОСОБА_11, ОСОБА_33, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31М.);

- земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги р.Дністер, (ОСОБА_4, ОСОБА_5В.) та р.Смотрич ОСОБА_6 (також стосовно останнього, як наслідок основної причини, зазначено надання недостовірної інформації щодо призначення земель в проекті землеустрою).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.186-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища

Згідно ч.6,8 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Стосовно відмови у погодженні проекту землеустрою з підстав того, що земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги р.Дністер та р.Смотрич, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Відповідно до ст.61 ЗК України на цих смугах, як природоохоронних територіях, з вищезазначеною метою встановлюється режим обмеженої господарської діяльності, з посеред іншого із забороною розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництва та городництва, будівництва будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних).

Відповідно до ч.5 ст.87 Водного кодексу України (далі - ВК України) зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

За ч.2 ст.60 Земельного кодексу України та ч.2 ст.88 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

За змістом пункту 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486, проекти водоохоронних зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

Виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях (ч.7 ст.87 ВК України).

Однак, відповідно до п.2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує її збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу) надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, з урахуванням конкретної ситуації.

Тобто, сама відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Аналогічний висновок міститься у постанові Судової палати у господарських справах та Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02.09.2014 року №3-41ГС14.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.88 ВК України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Таким чином, доводи приватного підприємства "Пріоритет" в якості обґрунтування позовних вимог на те, що межі прибережних захисних смуг не встановлено, проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг не розроблялись, тому прибережна захисна смуга вздовж річки Дністер не встановлена (стосовно проектів ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.), а також наявність уже побудованого будинку (стосовно ОСОБА_6В.)- є безпідставними.

Однак при цьому суд звертає увагу на те, що відмови відповідача у погодженні містять лише формальні посилання на знаходження земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги р.Дністер та р.Смотрич без належного та чіткого обґрунтування такого висновку. Такі висновки не можна вважати такими, що у повній мірі відповідають вимогам ст.186-1 ЗК України.

Так, відповідно до ст.79 ВК України залежно від водозбірної площі басейну річки поділяються на великі, середні та малі. Наведена у цій статті класифікації річок істотно впливає на розмір прибережних захисних смуг, які встановлюються довкола них.

Таким чином, відповідачу при наданні висновку про відмову в погодженні слід було обґрунтувати, на підставі чого ним було зроблено висновок про знаходження земельної ділянки (частини чи повністю) в межах прибережної захисної смуги, в тому числі з відповідними поясненнями віднесення річок до великих, середніх чи малих згідно класифікації, наведеній в ст.79 ВК України - з посиланням на чинне законодавство (в т.ч. зазначити, на якій відстані знаходиться земельна ділянка, зазначена в проекті, від водного об'єкту; стосовно р. Дністер - також зазначити наявність критерію крутизни схилів).

Стосовно відмов у погодженні проектів землеустрою з підставі того, що процедура погодження є передчасною в звязку з створенням регіональної екологічної мережі та розробленням проекту її схеми, суд зазначає наступне.

Відмовляючи у погодженні проектів, відповідач відмітив знаходження земельних ділянок на території національного природного парку "Подільські товтри" та послався на норми ст.21 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" (згідно якої на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку), та Закону України "Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000 - 2015 роки".

Відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст.45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Таким чином, землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність та, якщо інше не передбачено законом, належать до земель державної власності і не можуть передаватися у приватну власність.

Однак, згідно матеріалів справи, спірні земельні ділянки не підпадають під правовий режим, визначений ч.4 ст.84 ЗК України.

Таким чином, відмова у погодженні проектів землеустрою з такої підстави є протиправною.

Стосовно посилання в якості відмови на те, що у поданих документах відсутні відомості про обмеження (обтяження), які мають встановлюватись для земель природно-заповідного фонду, суд вказує наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" на використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1,3,7 ст.111 ЗК України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються, зокрема, у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Однак суд звертає увагу на те, що наявність обмежень щодо права власності (користування) спірними земельними ділянками не підтверджена матеріалами справи та не доведена відповідачем, а тому відмова з такої підстави є надуманою та протиправною.

Таким чином, рішення відповідача про відмову у погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно іншої позовної вимоги - визнання дій відповідача в частині відмов у погодженні проектів землеустрою та відтермінування їх розгляду протиправними, та такими, що суперечать вимогам Конституції України, суд зазначає наступне.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки причиною розв'язання публічно-правового спору по суті є саме рішення державного органу, тому право позивача підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування рішення суб'єкта владних повноважень. Саме рішення відповідача є підставою для виникнення, зміни або припинення прав та обов'язків у сфері публічно-правових відносин.

Вимога про визнання протиправними дій відповідача по складанню (формулюванню) такого рішення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача. Отже, обраний позивачами спосіб захисту права шляхом оскарження дій відповідача з формулювання рішення не відповідає його змісту, з огляду на що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити

Отже, враховуючи, що суд дійшов до висновку про те, що рішення відповідача про відмову у погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок є протиправними та підлягають скасуванню, тому слід зобов'язати Департамент екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації повторно розглянути вищевказані проекти землеустрою у відповідності ст.186-1 Земельного кодексу України.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_3 стосовно зобов'язання відповідача надати висновок про погодження проекту землеустрою, суд вказує наступне.

Так, відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо прийняття висновку про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні є дискреційними повноваженнями та його виключною компетенцією.

Суд лише оцінює правомірність прийнятих державним органом рішень, вчинених дій чи допущеної бездіяльності, однак не може підміняти суб'єкта владних повноважень у прийнятті рішень чи вчинення дій, які належать до його компетенції.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача надати відповідний висновок.

Суд вважає, що втручання в дискреційні повноваження відповідача не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Отже, позовна вимога ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

При поданні позовної заяви позивачі сплатили судовий збір в розмірі 73,08 грн. В зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь ОСОБА_3 слід присудити 36, 54 грн. судових витрат, на користь приватного підприємства "Пріоритет" - 48, 72 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації №0512-1630 від 15.04.2014 року, №05/2-1593 від 24.04.2015 року, №05/2-161 від 20.01.2015 року, №05/2-3606 від 12.09.2014 року, №05/2-3794 від 26.09.2014 року, №05/2-1821 від 08.05.2015 року, №05/2-1971 від 21.05.2015 року, №05/2-888 від 10.03.2015 року, №05/2-2387 від 17.06.2015 року, №05/2-1970 від 21.05.2015 року, №05/2-2168/1 від 23.05.2014 року про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Зобов'язати Департамент екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації повторно розглянути заяви про погодження проектів землеустрою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_33, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_34, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 відповідно до вимог ст.186-1 Земельного кодексу України.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. судових витрат.

Присудити з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Пріоритет" 48 (сорок вісім) грн. 72 коп. судових витрат.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2015 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1