Справа № К/9991/54835/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року м. Київ К/9991/54835/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року в справі за його позовом до Донецького обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України, Кабінету Міністрів України, треті особи: голова житлової комісії Донецького гарнізону, Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганська про зобов`язання забезпечити житловим приміщення або надати грошову компенсацію, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :
У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що з 1992 року по 2006 рік проходив військову службу у Збройних Силах України та з травня 1992 року перебуває на квартирному обліку, проте ні під час проходження служби ні після звільнення не був забезпечений житловим приміщенням у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Після звільнення з військової служби неодноразово звертався з заявами про вирішення житлового питання, на які отримував відмови у зв`язку з відсутністю житлового фонду.

Посилаючись на порушення права на належне житлове забезпечення просив визнати неправомірними дії відповідачів; зобов`язати забезпечити житловим приміщенням (квартирою) для постійного проживання разом з членами родини, або надати грошову компенсацію для придбання житла у місті Донецьку; відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 14 листопада 2006 року № 387 позивача звільнено з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Згідно з посвідченням, виданим 01 грудня 2006 року Донецьким обласним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

Відповідно до довідки Рауховської квартирно-експлуатаційної частини від 20 травня 1996 року № 318 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 14 травня 1992 року складом сім`ї із трьох осіб.

У списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Донецькому гарнізоні станом на 01 січня 2011 року (першочергова черга), позивач перебуває під № 15, а у списку загальної черги № 13.

Листами від 29 жовтня 2009 року Головне Квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України та від 03 листопада 2009 року 175 Територіальний центр комплектування військовослужбовцями за контрактом, повідомлено позивача про відсутність фінансування програм із забезпечення житлом військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, осіб, звільнених у запас або у відставку, а також про забезпечення його жилою площею згідно з чергою квартирного обліку по мірі надходження житла.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову окружний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовця та членів його сім`ї на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла. Зобов`язання забезпечити житлом поза чергою порушить переважне право на одержання жилого приміщення осіб, що перебувають у списку перед позивачем, а тому така вимога є неправомірною.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно статті 46 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Частиною першою цієї статті, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються поза чергою:

інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків;

громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання;

особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість;

дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення;

дітям-інвалідам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя;

сім`ям, які мають п`ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей;

особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість;

членам сім`ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі.

Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР (частина друга статті 46 Кодексу).

Такий випадок передбачено у пункті 7 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», відповідно до якого ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються така пільга як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з пунктом 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Пунктом 32 Порядку визначено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Відповідно до Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до Списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень або Списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень).

Таким чином, жодним нормативним актом не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків, у тому числі і для ветеранів військової служби, які потребують поліпшення житлових умов.

У зв`язку з цим позивач має бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла, та у списку загальної черги, раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 Житлового кодексу Української РСР.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 червня 2015 року (справа № 21-682а15) та від 07 липня 2015 року.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін М.Г. Кобилянський В.М. Кочан