Справа № 20560/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2010 р. справа № 2а-8515/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Руденко М.А. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2010 року по справі № 2а-8515/09/0470 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2009 року №/0 прийняте відповідачем, яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 9002,63 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.06.2009р. №/0 яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 139 449.00 грн., у т.ч. 92966,00 грн. за основним платежем, та 46483,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що податковим органом невірно застосовано положення Указу Президента України №727 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», в частині визначення кола осіб, які мають право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що призвело до прийняття неправомірних податкових повідомлень-рішень про визначення позивачу, який перебував на спрощеній системі оподаткування, податкових зобовязань з податку на додану вартість та з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2010 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Південна міжрайонна державна податкова інспекція у м. Кривому Розі подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалам справи, що за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки СПД фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.03.2009р., Південною міжрайонною державною податковою інспекцією у м.Кривому Розі складено акт №535/17-312/2/881401487 від 16 червня 2009 року.

В зазначеному акті ДПІ зроблено висновок про порушення СПД - фізичною особою ОСОБА_1 вимог ст..1, 2 Указу Президента України №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2007-2008рр. у розмірі 9002,63грн.; порушення вимог п.9.4 ст.9, ст..10 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено ПДВ за 2008 рік у сумі 92966,0грн.

Згідно з висновками акту перевірки, позивач до складу виручки від продажу товарів (робіт, послуг) у ІІ, ІІІ кварталах 2007 року не включила 372 450,00грн., які нею внесені на рахунок в банківській установі, як торговельна виручка від реалізації товару товариства з обмеженою відповідальністю «ТПЛ», згідно договору комісії від 01.04.2007р. №04-К.

Внаслідок цього, позивач у ІV кварталі 2007 року перевищила граничний рівень обсягу виручки за рік 500 тис.грн., визначений Указом Президента України №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»і сума перевищення за 2007 рік складає 45 910,00грн.

Позиція податкового органу з цього питання полягає в тому, що, відповідно до Указу Президента №727, усі суми, які надійшли на розрахунковий рахунок або в касу субєкта підприємницької діяльності за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) мають обліковуватися і у разі надходження таких сум понад 500 тис. гривень за календарний рік, СПД має обовязок перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності і відповідно бути платником податків на загальних підставах.

За результатами проведеної перевірки та складеного акту ДПІ винесено податкові повідомлення-рішення: від 24.06.2009 року №/0, яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 9002,63 грн.; від 24.06.2009р. №/0, яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 139 449.00 грн., у т.ч. 92966,00 грн. за основним платежем, та 46483,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Правомірність та обґрунтованість рішень ДПІ про визначення податкових зобовязань є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Позиція СПД ОСОБА_1, на якій ґрунтуються заявлені вимоги, полягає в тому, що згідно Указу Президента України №727, мають враховуватися та обліковуватися грошові кошти, які є виручкою субєкта підприємницької діяльності за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). При цьому, на думку СПД ОСОБА_1, лише сума комісійної винагороди за договором комісії №04-К від 01.04.2007р., є виручкою підприємця, а не усі кошти, які надійшли підприємцю на виконання договору комісії, у звязку з чим вказані кошти не повинні обліковуватися приватним підприємцем як виручка у звітному періоді.

Тобто, фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу того, які грошові кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок СПД, мають визначатися виручкою і відповідно породжувати у платника податку обовязок перейти на загальну систему оподаткування. Спору щодо підстав та правомірності проведення податковим органом перевірки, розміру визначених податкових зобовязань, між сторонами не існує.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обсяг виручки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи, який є платником єдиного податку згідно з Указом та здійснює діяльність згідно з договором комісії і виступає у цьому договорі Комісіонером, складається з сум комісійної винагороди, отримуваної таким комісіонером згідно з умовами договору комісії.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Указом Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для субєктів малого підприємництва, пункт 1 статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Отже, одним із критеріїв права особи перебувати на спрощеній системі оподаткування є обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) і цей обсяг не повинен перевищувати 500 тис. гривень за календарний рік.

Згідно з положеннями частини 4 статті 1 Указу № 727/98 під виручкою розуміють суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, названою нормою матеріального права визначено, що усі грошові суми, які надходять на розрахунковий рахунок або в касу субєкта підприємницької діяльності, вважаються виручкою.

Відповідно до ст..5 Указу Президента №727/98, в разі порушення платником єдиного податку вимог ст..1 Указу, зокрема перевищення обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) протягом календарного року, такий платник повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Отже, вказаною нормою права визначено обовязок платника податку перейти на загальну систему оподаткування в разі порушення вимог ст..1 Указу Президента №727/98, невиконання такого обовязку, тягне за собою відповідальність за не нарахування або несплату податків на загальних підставах.

Таким чином, податковий орган, встановивши, що позивач отримав на власний розрахунковий рахунок суму, яка перевищує дозволений Указом №727/98 розмір виручки, обґрунтовано вказав про обовязок СПД ОСОБА_1 перейти на загальну систему оподаткування та зазначив, що невиконання цього обовязку тягне за собою наслідки, у вигляді визначення податкових зобовязань та штрафних санкцій, відповідно, зокрема, до вимог пп..9.12.2 п.9.12. ст..9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на апеляційну скаргу, про те, що правову природу договору комісії визначено Цивільним кодексом України, яким передбачено винагороду комісіонера та яку і слід вважати виручкою особи, що надає послуги за договором комісії, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки право особи перебувати на спрощеній системі оподаткування передбачено не ЦК України, а Указом Президента України №727/98, яким і визначено підстави, за яких особа може реалізувати таке права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції прийнято постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2010 року по справі № 2а-8515/09/0470 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Постанову виготовлено у повному обсязі 29.10.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: М.А. Руденко

Суддя: Н.А. Бишевська