Справа № 461/7818/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. м. Київ К/800/1996/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Логвиненка А.О.; Розваляєвої Т.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про скасування наказу та свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (далі - Управління), третя особа: ОСОБА_5, про скасування наказу та свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення.

Зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1, що знаходиться на другому поверсі будинку, на першому поверсі якого знаходиться допоміжне приміщення, на яке наказом Управління від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л ОСОБА_5 оформлено право власності.

Посилаючись на те, що оформлення права власності на допоміжне нежитлове приміщення першого поверху порушує його права, як власника, права інших співвласників квартир в даному будинку, просив визнати протиправним та скасувати наказ Управління від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л та свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 3 жовтня 2011 року № НОМЕР_2, видане ОСОБА_5

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково.

Визнано нечинним наказ Управління від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л. Провадження у справі в частинні скасування свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення від 3 жовтня 2011 року № НОМЕР_2 закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4. є власником квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться на другому поверсі будинку.

На першому поверсі знаходиться нежитлове приміщення, на яке наказом Управління від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л ОСОБА_5 оформлено право власності та видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 3 жовтня 2011 року № НОМЕР_2.

Розглянувши цей спір, суд першої інстанції, а апеляційний суд частково, виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає цей висновок помилковим.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийнятий Управлінням наказ від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л про оформлення права власності на нежитлові приміщення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого наказу не породжує наслідків для власника нежитлового приміщення, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на нежитлове приміщення має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність нежитлових приміщень, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника приміщення, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, наказ про оформлення права власності на нежитлові приміщення), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

З викладеного вбачається, що спір щодо нежитлових приміщень, переданих ОСОБА_5 наказом Управління від 3 жовтня 2011 року № 1758-НЖ-Л, має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право, виданого на підставі такого незаконного рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом першим частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.О.Логвиненко

Т.С.Розваляєва