Справа № 13222/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р.справа № 2а-61/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року

у адміністративній справі 2а-61/10 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1-го взводу роти ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену відносно нього відповідачем 25.10.2009 року.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем в апеляційному порядку з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована безпідставністю застосування судом негативних наслідків пропуску ним строку звернення до суду, а також не перевіркою судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. А саме: яка максимально дозволена швидкість була встановлена на тому місті дороги, де його зупинив інспектор першого взводу ДПС м. Одеса прапорщик ОСОБА_2, що на погляд апелянта унеможливило зробити висновок про обґрунтованість його зупинки працівником ДПС та складення протоколу про адміністративне порушення, і про законність винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення. Апелянт також вважає, що суд визнавши доказом його визнан ня перевищення швидкості без перевірки допустимої швидкості та без з'ясування на скільки ним була перевищена швидкість, тим самим порушив принцип неупередженості, а без належного зясування факту вручення копії протоколу та постанови, шляхом допиту вказаних ним свідків, суд не мав можливості встановити порушення відповідачем принципу добросовісності дій працівника міліції. Крім того, посилаючись на підпункт "г" пункту 12.6. Правил дорожнього руху та на те, що дорога, по якій він рухався, відноситься до складу доріг міжнародного значення, на якій встановлена швидкість у межі до 110 км/г,, позивач вважає, що фактично він перебільшив швидкість на 4 км/г, про що вказав у протоколі та визнав свою провину тільки у цьому, а тому відповідно підстав для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.122 КУаАП немає.

За наведених обставин, апелянт просить скасувати рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.01.2010 року про відмову у задоволенні його позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 063253 від 25.10.2009 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про скасування по станови у справі про адміністративне правопорушення № 063253 від 25.10.2009 року, і стягнути з інспектора першого Одеського взводу ДПС прапорщика міліції ОСОБА_2 компенсацію понесених судових витрат на оплату за юридичні послуги у сумі 100 гривень за складання позовної за яви, на оплату за юридичні послуги у сумі 150 гривень за складання апеляційної скарги, та суму вартості витрати на проїзд до апеляційного суду

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши доводи його апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2009 р. позивач керуючи автомобілем «Форд»держномер АР 3505 АА на 58 км. автодороги М-16, рухався зі швидкістю 114 км/год., чим порушив п.12.6. ПДР. По даному факту відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2009 р. серії ВН № 065456 (а.с.4), в якому позивач в графі «пояснення по суті порушення»власноручно зробив запис про те, що перевищив швидкість, оскільки по дорозі зламався спідометр. Правопорушення було зафіксовано за допомогою технічного пристрою «Іскра-1»(серійний номер 19320).

На підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2009 р. серії ВН № 065456, відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення від 25.10.2009 р. серії ВН № 063253 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.3).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно порушив вимоги п.12.6 Правил дорожнього руху, а доводи позивача не можуть бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідно до матеріалів справи та в судовому засіданні встановив факт не виконання позивачем вимоги, передбаченої Правилами дорожнього руху, за що його законно та обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведене свідчить про правомірність дій відповідача та про безпідставність доводів позивача, яким було перевищено швидкість руху у звязку з несправністю спідометра автомобіля.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 27 вересня 2010 року.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко