Справа № 20589/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2010 р.

справа № 2а-496/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Кіровограді

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року по справі №2а-496/10/1170 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фуршет»до Державної податкової інспекції у м. Кіровограді про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року адміністративний позов задоволено, а саме скасоване рішення Державної податкової інспекції у м.Кіровограді про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000545320 від 22.10.2009р., винесене відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Фуршет». Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фуршет»судові витрати в сумі 03 грн.40 коп.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що повноважними особами Державної податкової інспекції у м. Кіровограді 14.10.2009 року проведено перевірку, з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій магазину «Фуршет», який розташований по вул.. К.Маркса, 34/32 м. Кіровоград та належить ТОВ «Фуршет».

За результатами перевірки складено акт від 14.10.2009р., в якому зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг».

Суть порушення полягала в тому, що на думку податкового органу, у магазині здійснювалась торгівля товарами, які не були обліковані та оприбутковані по бухгалтерському обліку за місцем їх реалізації.

З огляду на те, що посадовими особами ТОВ «Фуршет»було відмовлено у перерахунку залишків товарних запасів, які на думку ДПІ є неоприбуткованими, податковим органом прийнято до уваги, як реалізацію неоприбутокваного товару, записи книги обліку розрахункових операцій, які здійсненні на підставі фіскальних звітних чеків, за період з 22.04.09 по 05.10.09р., загальна сума реалізованих товарів за якими становила 508245,77грн.

Штрафні санкції, згідно рішення від 14.10.2009р., застосовано податковим органом відповідно до вимог ст..20 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»і їх розрахунок полягає у наступному: 508245,77грн. х 2 = 1016491,54грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових санкцій) є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року2 зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З огляду на предмет спору, визначальними обставинами, для вирішення спірних правовідносин, є встановлення правомірності оскарженого рішення відповідача, а саме чи прийняте таке рішення на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальною підставою для застосування фінансових санкцій, згідно ст..20 названого Закону, є встановлення контролюючим органом факту реалізації необлікованого товару.

Між тим, Акт перевірки не містить в собі відомостей про те, що перевіряючими особами ДПІ встановлено факт реалізації необлікованого товару, а саме найменування цього товару, його кількість та ціна, за якою його було реалізовано. В акті відображено лише те, що у зв’язку з відмовою посадових особіб ТОВ «Фуршет»у перерахунку залишків товарних запасів, які на думку ДПІ є необлікованими, податковим органом прийнято до уваги, як реалізацію необлікованого товару, записи книги обліку розрахункових операцій, які здійсненні на підставі фіскальних звітних чеків, за період з 22.04.09 по 05.10.09р., загальна сума реалізованих товарів за якими становила 508245,77грн.

Отже, враховуючи акт перевірки, який став підставою для прийняття спірного рішення, відповідачем розраховані фінансові санкції з огляду на суму реалізованих товарно-матеріальних цінностей у попередніх періодах, що суперечить вимогам ст..20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки Актом не підтверджено того, що реалізований на суму 508245,77грн. товар був необлікованим.

Таким чином відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладено обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що проведеною перевіркою встановлено саме факт реалізації необлікованого товару.

Між тим, позивачем, який перебуває на загальній системі оподаткування, наданні суди первинні облікові документи, які відповідають вимогам ст..9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»та які свідчать саме про те, що реалізовані товарно-матеріальні цінності, згідно відомостей книги обліку розрахункових операцій, належним чином оприбутковані.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем, на час проведення перевірки, не було надано первинних облікових документів, які б свідчили про оприбуткування товарів, оскільки вказані доводи ні чим не підтвердженні. В акті перевірки, який є матеріальною формою фіксації як самого перебігу перевірки так і результатів перевірки, не відображено того, що позивачу пропонувалося надати такі первинні облікові документи. Не витребувались податковим органом і пояснення від позивача з цього приводу

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, які передбачено Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»і не відповідає критеріям правомірності, які пред’являються до рішень суб’єкта владних повноважень та які визначено ч.3 ст.2 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обгрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Кіровограді залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року по справі №2а-496/10/1170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк