Справа № 21564/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2010 р.справа № 2а-2466/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Дадим Ю.М. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Цьока І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції у Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з даною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що відповідач був зобовязаний винести припис за результатами розгляду акту перевірки від 02.03.2010р. А у звязку з тим, що виявлене порушення було усунуте, то відповідач не мав права застосовувати до нього фінансові санкції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились., клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державними інспекторами Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Дніпропетровській області 02.03.2010р. складено акт №1183683 «проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом». Згідно висновків акту, виявлено порушення позивачем статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що полягало у експлуатації автомобіля, облаштованого як таксі, без ліцензійної картки до діючого реєстраційного талону АРС 133288.

За результатами перевірки та на підставі складеного акту начальником Управління прийнята постанова про застосування фінансових санкцій від 09.03.2010р. №061973. Згідно вказаної постанови до ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у розмірі 510грн., які передбачено абзацом 4 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Правомірність та обґрунтованість постанови від 09.03.2010р. №061973 є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача правомірно застосовано фінансову санкцію в сумі 510 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачене абз.4 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»передбачено відповідальність за порушення законодавства на автомобільному транспорті. Так, згідно абзацу 4 частини 1 вказаного Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: стоянку легкового автомобіля, який не облаштований як таксі і не має ліцензійної картки, та посадку пасажирів на стоянці таксі. Скоєння даного порушення тягне за собою накладення штрафу від 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4.4 Положення про ліцензійну картку, яка додається до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі) та до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.11.2005 № 803, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2005 за № 1487/11767, при змінах у реєстраційних документах власних або орендованих транспортних засобів оформлюються нові ліцензійні картки, а попередні втрачають чинність з унесенням до них відповідного запису.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. N 1567 ) передбачено, що планова і позапланова перевірка проводиться за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів, у тому числі, в пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з керівником органу охорони державного кордону.

Пунктом 15 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; наявність у документах водія відмітки про проходження ним медичного огляду та проведення перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом на маршрут; відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Судом першої інстанції встановлено, в акті перевірки зафіксовано серія і номера свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача: АРС 133288 та факт того, що у ліцензійній картці на момент перевірки був зазначений номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: АРС 062226., а експлуатація автомобіля, облаштованого як таксі, здійснювалася без ліцензійної картки до діючого реєстраційного талону АРС 133288.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 04 березня 2010 року отримано нову ліцензійну картку серії АВ №426410 (а.с.9).

Таким чином, на момент проведення рейдової перевірки з питань додержання законодавства на автомобільному транспорті під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у позивача ліцензійна карта була відсутня. А отже, дії відповідача є правомірними.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року2 зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що перевірка додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом правомірно проведена територіальним управлінням головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Дніпропетровській області, а постанова територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 09.03.2010р. №061973 прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Посилання апелянта на те, що , оскільки на час винесення оскаржуваної постанови, ним усунені встановлені відповідачем порушення законодавства, а тому це позбавляє права відповідача застосовувати до нього штрафні санкції, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони є помилковими та не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 17 грудня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко