Справа № 804/1862/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2015 р. Справа № 804/1862/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський механічний завод» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкове повідомлення-рішення,-
27.01.2015 р. ТОВ «Придніпровський механічний завод» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000012203 від 12.01.2015 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наданими до перевірки та до суду первинними документами та матеріалами повністю підтверджуються факти здійснення господарських операцій з ТОВ «Готика ЛТД», які відповідачем протиправно та в порушення вимог закону визнаються, як нереальні.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач - Дніпродзержинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, у яких посилається на те, що податкове повідомлення-рішення було винесено правомірно на підставі висновків викладених в акті перевірки, які зроблені обґрунтовано за результатами встановлених фактичних відомостей. Таким чином, прийняте податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
В судове засідання 06.03.2015 р. представник відповідача не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
За результатами перевірки встановлено, що ТОВ «Придніпровський механічний завод» є кінцевим споживачем «сумнівного» податкового кредиту сформованого за рахунок ТОВ «Готика ЛТД», яке здійснювало операції пов'язані з отриманням податкової вигоди з контрагентами, які не виконували своїх податкових зобов'язань.
Актом № 5331/238/04-03/22-03/31523315 від 17.12.2014 р. визначено, що в порушення вимог пп. 14.1.36, пп. 14.1.231, п. 14.1, ст. 44, п. 185.1 ст.185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст.187, п.198.1, п.198.1, п.198.2, ст. 198 підприємство ТОВ «Придніпровський механічний завод» не мало права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість по фінансово-господарським операціям, за квітень 2013 року на загальну суму ПДВ - 77 300,00 грн., отриманого від ТОВ «Готика ЛТД», чим завищено податковий кредит на загальну суму 77 300,00 грн. та який підлягає зменшенню за квітень 2013 року.
Дніпродзержинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, на підставі акта № 5331/238/04-03/22-03/31523315 від 17.12.2014 р., винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 12.01.2015 р., яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Придніпровський механічний завод» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 115 950,00 грн., з яких: за основним платежем - 77 300,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 38 650,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Придніпровський механічний завод» та ТОВ «Готика ЛТД» був укладений Договір від 01.04.2013 р. №02/04-13 щодо виготовлення та надання у власність продукції відповідно до Додатків (Специфікацій).
Згідно бухгалтерських документів, наданих до перевірки та до суду, ТОВ «Придніпровський механічний завод» отримано від ТОВ «Готика ЛТД» ТМЦ на загальну суму 463 800,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 77 300,00 грн.
Суми податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 77 300,00 грн. по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Готика ЛТД» за квітень 2013 року ТОВ «Придніпровський механічний завод» включено до складу податкового кредиту за квітень 2013 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за квітень 2013 року.
З матеріалів перевірки встановлено, що ревізором Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було зроблено висновки щодо нереальності здійснюваних господарських операцій в тому числі і на підставі висновків акта ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 29.04.2014 р. № 1226/26-55-22-08/38388548 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Готика ЛТД» (податковий номер 38388548) щодо підтвердження господарських фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Альянс-Експерт» (податковий номер 38347915) та з ТОВ «Санторг ЮГ» (податковий номер 37946267) за січень 2013 року та за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013 р.».
З огляду на використане відповідачем джерело, для формування своїх висновків, суд вважає за необхідне зазначити, що непідтвердження продавцями сум податку на додану вартість у складі податкових зобов'язань та несплата їх до бюджету, неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставами для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у його постановах від 09.09.2008 р. у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 р. у справі № 21-573во10, постанові від 31.01.2011 р. у справі 21-47а10, а також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.
Також слід наголосити, що оскільки у відповідності до розяснень ОСОБА_4 адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, то відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Проаналізувавши подану позивачем первісну документацію та характер правовідносин, який виник між ТОВ «Придніпровський механічний завод» та ТОВ «Готика ЛТД», судом встановлено, що придбаний позивачем у ТОВ «Готика ЛТД» товар було використано у своїй господарській діяльності, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами: договором № 06/05-13 від 20 травня 2013 року про виготовлення та поставку металопродукції, договором № 04/05-13 від 22 квітня 2013 року про виготовлення та поставку металопродукції, Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунками фактурами, рахунками на оплату, видатковими накладними. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про існування позитивного економічного ефекту для позивача, а отже і існування розумної економічної причини (ділової мети).
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Надані позивачем і досліджені судом первинні документи не викликають сумнівів щодо реального вчинення у квітня 2013 року договорів між ТОВ «Придніпровський механічний завод» та ТОВ «Готика ЛТД», і повністю спростовують висновок відповідача щодо нереальності спірних правочинів.
Натомість відповідач під час розгляду справи не навів суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, про незвичність цін за спірними операціями або про їх збитковості, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.
Форма та порядок заповнення податкової накладної передбачені ст. 201 Податкового кодексу України, відповідно до п. 201.1 якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у даному пункті.
Вимогами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Разом з тим, як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Таким чином, Податковий кодекс України визначає, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.
На основі отриманих податкових накладних, суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту та відображені в деклараціях по податку на додану вартість за відповідні періоди.
Суд також вважає необґрунтованим посилання відповідача як на підставу для того, щоб вважати нереальними господарські операції між позивачем та його контрагентами відсутність чи дефектність товарно-транспортних накладних, з огляду на наступне.
Суд вважає, що за наявності документів, які підтверджують фактичне одержання товару і його використання у власній господарській діяльності, неточності в заповненні відомостей в такому документі, як товарно-транспортна накладна, не може бути підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки відповідною транспортною документацією підтверджується надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. Податкові обовязки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту.
Посилання ж фахівців податкового органу на відсутність у контрагентів позивача обєктивної можливості для виконання поставок товарів унаслідок відсутності основних засобів та робочого персоналу за даних обставин судом відхиляється, адже укладання трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій у процесі виконання поставки, податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит у залежність від того, за рахунок яких ресурсів здійснюється поставка товарів постачальником. До того ж, податкова інспекція не довела неможливості поставки спірними постачальниками товарів наявними у них силами та засобами.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене суд вважає, що заперечуючи проти позову, відповідач, який відповідно до норм Податкового кодексу України та за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень, правомірність своїх дій щодо винесення податкового повідомлення-рішення № 000012203 від 12.01.2015 р. не довів, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Придніпровський механічний завод» підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський механічний завод» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 12.01.2015 р., про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 115 950,00 грн. (сто п'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень 00 копійок).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1