Справа № 162/2086/14-а, 2а-162/303/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 876/4801/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. на постанову Любешівського районного суду Волинської обл. від 06.01.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести перерахунок та виплату додаткової пенсії та підвищення непрацюючому пенсіонеру за проживання на території радіоактивного забруднення,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.12.2014р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинської обл. щодо ненарахування та невиплати йому, як особі, віднесеній до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період в межах строку позовної давності по 02.08.2014р. включно; зобов'язати відповідача Головне управління ПФ України у Волинської обл. нарахувати йому, як особі, віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період в межах строку позовної давності по 02.08.2014р. включно, з урахуванням фактично виплачених коштів; стягнути з відповідача на користь позивача, як особі, віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, нараховані, але не виплачені підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних плат та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровлю, розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період в межах строку позовної давності по 02.08.2014р. включно, з урахуванням фактичного виплачених коштів; стягнути з державного бюджету на його користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору (а.с.2-3).

Постановою Любешівського районного суду Волинської обл. від 06.01.2015р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача Головного управління ПФ України у Волинської обл. щодо невиплати ОСОБА_2 у період з 11.06.2014р. по 02.08.2014р. у розмірах відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні добровільного гарантованого відселення, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії; зобов'язано відповідача у період з 11.06.2014р. по 02.08.2014р. включно здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні гарантованого добровільного відселення, з врахуванням виплачених йому сум; зобов'язано відповідача у період з 11.06.2014р. по 02.08.2014р. включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 відповідно до ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Перерахунок та виплату додаткової пенсії здійснити, виходячи з положень ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених йому сум. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 73 грн. 08 коп. судових витрат шляхом їх безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби у Волинській обл. у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління ПФ України у Волинської обл.; постанову суду у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання (а.с.17-18).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, передбаченого ст.183-2 КАС України.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Головне управління ПФ України у Волинській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.22-25).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виплата спірної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, здійснюється на підставі п.п.13, 15 постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами і доповненнями згідно постанови КМ України № 112 від 25.03.2014р.). Фінансування витрат, пов'язаних із виконанням вимог Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, які встановлюються для таких виплат щорічно відповідними законами про Державний бюджет України. При цьому судом не враховані висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012р.

Також за призначенням підвищення непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні добровільного гарантованого відселення, позивач у встановленому порядку не звертався і не надавав документів, що підтверджують проживання на вказаній території, через що у цій частині заявлений позов також є безпідставним.

На підставі ст.197 КАС України розгляд наведеної справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживає у населеному пункті, який включений до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затв. постановою КМ України № 17 від 12.01.1993р.

Також до спірних правовідносин слід застосовувати приписи ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції 06.06.1996р.

Починаючи з 01.01.2014р., законодавчої норми, яка б обмежувала застосування наведеного Закону у вказаній редакції не було, лише із 03.08.2014р. почали діяти обмеження, установлені Законом України № 1622-VII від 31.07.2014р.

Окрім цього, судом задоволені позовні вимоги у межах строків, визначених ст.99 КАС України.

Між тим, на думку колегії суддів, таке рішення суду лише частково відповідає вимогам чинного законодавства, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є непрацюючим пенсіонером, що зареєстрований в с.Гірки Любешівського району Волинської обл. (а.с.4), фактично проживає у с.Проходи Любешівського району Волинської обл. (а.с.2, 42).

Позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», віднесений до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією відповідного посвідчення (а.с.44).

Також протягом 2014 року відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу як постраждалому 3 категорії виплачувалася додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 113 грн. 88 коп. згідно постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.16).

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно ч.3 ст.51 вищевказаного Закону особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідними критеріями обрахунку розглядуваних доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, є мінімальна заробітна плата, а для додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, - мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Також розмір мінімальної заробітної плати визначається законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Розрахунок спірної додаткової пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» » (із змінами і доповненнями згідно постанови КМ України № 112 від 25.03.2014р.).

Колегія суддів вважає, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Пунктом 2 постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» всупереч положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України № 1622-VII від 31.07.2014р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (який набрав чинності з 03.08.2014р.) установлено, що норми і положення ст.ст.39, 51 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФ України та бюджетів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір колегія суддів, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийшла до висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.51 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного органу в проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Підпунктом 13 п.28 розділу II Закону України № 107-VI від 28.12.2007р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» були внесені до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни та визначено, що особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст.67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, позивач, який віднесений до категорії 3, повинен був отримувати за період з 12.06.2014р. до 02.08.2014р. включно (у межах шестимісячного строку звернення до суду) щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В частині вимог про нарахування та виплати доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Матеріалами справи стверджується, що позивач за встановленням спірного підвищення до пенсії до відповідача не звертався, підтверджуючих документів щодо проживання на територіях радіоактивного забруднення не надавав, а тому оскаржуваними діями щодо невиплати спірних сум не порушені його права.

Оскільки правовідносини з приводу призначення спірної доплати, які регламентовані ст.ст.15, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», між сторонами не виникли, тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є невірним.

При цьому, до компетенції суду не віднесені функції органів державної влади з питань призначення доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на забруднених територіях.

Також позивач не позбавлений можливості звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. у визначеному порядку із відповідною заявою про призначення спірної доплати.

За таких обставин у наведеній частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. щодо незабезпечення нарахування та виплати на користь ОСОБА_2, як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорія 3, додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до вимог ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, та з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. здійснити перерахунок та виплату на корить ОСОБА_2 додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 11.06.2014р. до 02.08.2014р. включно, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням проведених виплат за вказаний період; у задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Також в порядку ст.94 КАС України підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 36 грн. 54 коп. сплаченого судового збору (пропорційно до задоволених позовних вимог).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. задоволити частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської обл. від 06.01.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. щодо незабезпечення нарахування та виплати на користь ОСОБА_2, як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорія 3, додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до вимог ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, та з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. здійснити перерахунок та виплату на корить ОСОБА_2 додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 (двадцять п'ять) процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 11.06.2014р. до 02.08.2014р. включно, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. сплаченого судового збору (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Постанова апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська