Справа № 2а676/10
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 876/4998/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Закарпатській обл. на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 16.04.2015р. з питань зміни способу виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. про здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 16.04.2015р. відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській обл. щодо зміни способу виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. про здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.62-64).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ухвалу суду оскаржило Управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Закарпатській обл., яке покликаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зміну способу виконання судового рішення, просить оскаржувану ухвалу скасувати та винести нову, якою подання органу державної виконавчої служби задоволити (а.с.66-67).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що нарахована в рамках виконавчого провадження стягувачу ОСОБА_1 сума грошової допомоги не може бути сплачена боржником через відсутність бюджетного фінансування на ці видатки. Вказана обставина унеможливлює фактичне та повне виконання рішення суду зобов'язального характеру, оскільки не з вини божника неможливо забезпечити виплату нарахованої суми допомоги.

Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 31.12.2010р. у справі № 2а-676/10 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. про здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відмовлено (а.с.22-24).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 31.12.2010р. скасовано та позов задоволено частково; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 15.06.2010р. по 31.12.2010р. у розмірі, визначеному ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008р., з урахуванням виплачених сум за вказаний період (а.с.37-39).

В рамках відкритого виконавчого провадження органом соціального захисту населення проведено нарахування належної ОСОБА_1 грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак таку не виплачено у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування на ці видатки (а.с.53-57).

31.03.2015р. Управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Закарпатській обл. звернулося до суду із поданням, в якому просило змінити спосіб виконання постанови Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 31.12.2010р. на стягнення з органу соціального захисту населення нарахованої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 5022 грн. 13 коп. (а.с.49, 50-51).

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п.2 ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014р. та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив частково.

За таких обставин орган державної виконавчої служби фактично просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. При цьому, в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст.ст.198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про зміну способу виконання рішення, обґрунтовано врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим не допустив зміни постанови суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Окрім цього, ч.1 ст.263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи убачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про те, що судом першої інстанції правильно прийнято рішення про відмову у задоволенні подання Управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Закарпатській обл. про зміну способу виконання судового рішення в розглядуваній справі, через що оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст.263 КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно і обґрунтовано прийняв рішення з питань зміни способу виконання судового рішення в адміністративній справі, ухвала суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судової ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Закарпатській обл. на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 16.04.2015р. з питань зміни способу виконання судового рішення в адміністративній справі № 2а-676/10 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська