Справа № 20136/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р. справа № 2а-1191/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Мельник В.В. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

за участю прокурора - Кутузової В.О., посвідчення №187

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 08.11.2010 року;

відповідача -ОСОБА_2, довіреність від 15.07.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Чернігівської митниці

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року в справі № 2а-1191/10/0870

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Інвест Плюс»

до Чернигівської митниці

про визнання протиправними дій та повернення затриманих автомобілів та вантажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій посадових осіб Чернігівської митниці з утримання на складі митниці транспортних засобів Premium»з напівпричепом SN24»реєстраційні №№ АР9034АР/АР5030ХХ та «VOLVO FH12»з напівпричепом SN24»реєстраційні №№ АР10466АХ/АР8287ХХ та товару «автомобільні запчастини в асортименті», оформлених протоколами про вилучення товарів, транспортних засобів і документів від 07.08.2009 року та 14.08.2009 року у справах про порушення митних правил № 0496/10200/09 та 0513/10200/09; зобовязання відповідача повернути зазначені транспортні засоби та вилучені товари, загальною кількістю 177973 штуки.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 року позовні вимоги повністю задоволено. Постанова вмотивована тим, що набрала законної сили ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова про скасування постанови про порушення кримінальної справи відносно невстановленої особи за фактом скоєння контрабанди в України вантажів «автомобільні запчастини в асортименті», що відповідно до ст. 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались обмеження.

Виходячи з того, що за нормами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в справі, що підвідомча суду (судді), може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому порушенні не пізніш як через три місяця з дня його виявлення, але не пізніше чим через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або про її закриття, суд дійшов висновку, що строки розгляду адміністративного матеріалу було втрачено та підстав для утримання транспортних засобів, документів та вантажу відповідач не має.

Суд посилався також на ст. 1, ч.4 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль», п.п. 4, 6 ст. 1 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та зробив висновок, що вирішення питання вартості товарів не належить до компетенції відповідача, оскільки зазначений вантаж мав бути задекларований та митна вартість визначена Запорізькою митницею, тобто за місцем знаходження позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, вважає постанову необґрунтованою та незаконною, просить скасувати її та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт зазначає, що суд не вирішив питання про зупинення провадження в справі в звязку з порушенням кримінальної справи за фактом скоєння контрабанди за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 201 КК України; розглянув справу у відсутності представника відповідача.

Зазначає, що вилучення транспортних засобів і товару проводилось у звязку зі складанням протоколів про порушення митних правил відносно директора фірми відправника RONIPLE LIMITEDAlberto Venega Ortiz (Великобританія) за ст. 352 Митного кодексу України відповідно до ст. 377 МК України, яка передбачає обовязок митного органу вилучати товари та транспортні засоби.

Посилаючись на ст. 375 МКУ, ст.ст. 280, 283 КУпАП, апелянт наголошує, що саме цими кодексами передбачений порядок судового провадження у справах про порушення митних правил, а тому, на його думку, ця справа не відноситься до адміністративної юрисдикції.

Вказує на те, що транспортні засоби та товари визнані речовими доказами у кримінальній справі. Питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи. Речові докази мають зберігатися до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи.

Оскілки матеріали кримінальної справи передані 25.03.2010 року до прокуратури м. Чернігова, а транспортні засоби і товар визнані речовими доказами у справі, вони зберігаються як речові докази, а отже, їх повернення не є можливим.

Посилається також на порушення судом під час розгляду справи процесуальних норм, зокрема ст.ст. 7, 11, 86, 161 КАС України.

Зазначає також, що суд безпідставно дійшов висновку щодо відсутності у відповідача повноважень для здійснення митного контролю, оскільки замінив це поняття поняттям «митне оформлення».

Посилається також на те, що судом було застосовано нормативний акт, якій не підлягає застосуванню Закон «України «Про прикордонний контроль», оскільки він на час здійснення митного контролю ще не набрав чинності, а крім того, не розповсюджується на ці правовідносини, оскільки прикордонний контроль здійснюється Державною прикордонною службою.

Зазначає, що суд помилково дійшов висновку, що відповідач не мав права вирішувати питання вартості товару з посиланням на п. 6 розділу 1 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ від 24.06.2009 року № 602, оскільки, на думку апелянта, визначення митної вартості безпосередньо повязане із здійсненням посадовими особами Чернігівської митниці митного контролю спірних ТЗ і товару.

Посилається на те, що кримінальна справа № 08/10200/09 була порушена за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України, 30.09.2009 року. Постановою в цієї справі ТЗ і товари визнані доказами у кримінальній справі.

Не зважаючи на те, що постанову про порушення кримінальної справи скасовано постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.01.2010 року, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20.01.2010 року, але судами було залишено поза увагою вимоги про повернення речових доказів.

Посилається на те, що позивач звернувся із заявою про повернення ТЗ і товарів раніше, ніж було отримано ухвалу апеляційного суду від 20.10.2010 року, отже підстав для повернення вилученого майна не було.

Посилається на те, що відповідно до ст.. 386 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст.. 325 МК України, розглядаються місцевими судами за місцем розташування митних органів, посадові особи яких здійснювали провадження у цих справах та відповідно до ст. 238 КУпАП постанова суду повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Зазначає також, що 15.03.2010 року порушено кримінальну справу № 03/10200/10 , в якій спірні ТЗ і товар визнані речовими доказами, отже, вони не можуть бути повернуті.

Наголошує, що чинним законодавством не встановлено строків, протягом яких адміністративні матеріали направляються для розгляду до суду.

Посилається на ст. 325, ч. 2 ст. 326, ч. 3 ст. 328, 352 МК України, та зазначає, що товари (предмети ПМП), а також транспортні засоби, які використовувались для переміщення товарів через митний кордон України, підлягають конфіскації незалежно від часу вчинення або виявлення правопорушення та незалежно від того, чи є вони власністю правопорушника.

Вказує також на те, що судом не зазначено, яким правовим нормам суперечать дії відповідача.

Вважає, що чинним законодавством встановлений інший порядок судового провадження у справах про порушення митних правил та кримінальних справа, що, відповідно до ст. 2 КАС України, виключає можливість розгляду вимог позивача в прядку адміністративного судочинства, в звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись, зокрема, на наступне.

Вважає, що порушень норм процесуального права судом під час розгляду справи допущено не було, оскільки застосовано ч. 4 ст. 128 КАС України.

Вважає, що підприємство діяло в межах ст. 17 КАС України, оскільки не оскаржувало в порядку адміністративного судочинства протоколи про адміністративні правопорушення, а звернулося до суду з позовом про зобовязання вчинити певні дії.

Посилається на лист Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.02.2010 року, яким підприємству було надано розяснення, що питання повернення вантажу и ТЗ у разі відмови Чернігівської митниці виконати приписи ст.. 236-8 КПК України, повинно бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що на час звернення до суду строки накладення адміністративного стягнення сплинули.

Вважає, що в звязку з тим, що постанова про порушення кримінальної справи була скасована, всі вилучені речі мали бути повернуті в порядку ст. 236-8 КПК України.

Наголошує на тому, що відповідач, всупереч ст.. 71 КАС України, не довів правомірність своїх дій.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу та провадження в справі закрити, представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.05.2009 року між позивачем та підприємством RONIPLE LIMITED»(Великобританія) було укладено Контракт № СRL1505DA, згідно умов якого позивач придбав товар «автомобільні частини в асортименті».

29.07.2009 року в пункті пропуску Чернігівською митницею був затриманий автомобіль, який здійснював доставку вантажу автозапчастин з території Естонії на адресу TOB «ПІДПРИЄМСТВО «ІНВЕСТ ПЛЮС»державний номер НОМЕР_1 (напівпричеп АР5030ХХ) ПП №112000007/9/182280, ПД №112000007/9/182281.

06.08.2009 року в пункті пропуску Чернігівською митницею був затриманий автомобіль, який здійснював доставку вантажу автозапчастин з території Естонії на адресу TOB «ПІДПРИЄМСТВО «ІНВЕСТ ПЛЮС»державний номер АР 1046АХ (напівпричеп АР8287ХХ), ПП №112000007/9/182420, ПД №112000007/9/182418.

06.08.2009 провідним інспектором оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Чернігівської митниці ОСОБА_3 відносно директора LIMITED»(Великобританія) було складено Протокол про порушення митних правил № 0496/10200/09. Був вилучений вантаж «Автомобільні запчастини в асортименті»вартістю 921126,62 грн., документи, та затримані автомобілі, які здійснювали перевезення вантажу.

14.08.2009 року головним інспектором СБК та ПМП Чернігівської митниці ОСОБА_4 відносно директора LIMITED»(Великобританія) було складено Протокол про порушення митних правил № 0513/10200/09. Був вилучений вантаж «Автомобільні запчастини в асортименті»вартістю 850770,31 грн., документи, та затримані автомобілі, які здійснювали перевезення вантажу.

30.09.2009 р. т.в.о. начальника Чернігівської митниці ОСОБА_5 виніс постанову про порушення кримінальної справи №08/10200/09 відносно невстановленої особи за фактом скоєння контрабанди в Україну вантажів «автомобільні запчастини в асортименті»кількістю 463736 шт за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.201 КК України.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова, яку залишено без змін ухвалою від 20 січня 2010 року апеляційного суду Чернігівської області, постанову про порушення кримінальної справи від 30.09.2009 року скасовано.

Проте, остаточне рішення в справі про порушення митних правил не прийнято. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що чинним законодавством не визначені граничні строки передачі до суду протоколів про порушення митних правил.

Крім того, слід зауважити наступне. Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у цих справах визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 319 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 357, 358 МКУ, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Справа про порушення митних правил вважається розпочатою з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Процесуальні дії, які проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи про порушення митних правил, передбачені ст. 375 МКУ, включать, зокрема вилучення товарів, транспортних засобів і документів.

Отже, під час вилучення спірного майна посадові особи відповідача вчиняли процесуальні дії в справі про порушення митних правил. Питання щодо повернення вилученого майна має бути вирішено або відповідно до ст. 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України, або відповідно до ст. 238 КУпАП, в залежності від того, тягне правопорушення кримінальну відповідальність чи адміністративну.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що питання про повернення вилучених товарів та транспортних засобів в справі про порушення митних правил не може бути розглянуто в порядку адміністративного судочинства, оскільки МКУ, КУпАП та КПК України встановлено інший порядок судового провадження.

За таких підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вирішив спір по суті, оскільки він не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не мають правового значення для вирішення справи.

Порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування постанови суду і ухвалення нового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 202, п.4 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року в справі № 2а-1191/10/0870 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року в справі № 2а-1191/10/0870 скасувати.

Провадження в справі закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів в порядку, визначеному ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: М.О. Католікян