Справа № 3736/09/1570
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 3736/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

при секретарі - Пальоной І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання незаконними та противними дії прокуратури Одеської області з приводу надання 11.08.2006 року відповіді за №06/3-6472-99, яка не відповідає дійсності, визнання незаконними та протиправними дії прокуратури Одеської області з приводу не притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у не прийнятті заходів прокурорського реагування по факту фальсифікацій, незаконних дій, порушень, визнання незаконною та протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області з приводу притягнення до відповідальності осіб винних в фальсифікації, незаконних діях, бездіяльності, порушеннях, знищення виділених з кримінальної справи матеріалів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи його тим, що на його звернення до Генеральної прокуратури України, яке було направлено до прокуратури Одеської області, щодо протиправних дій працівників міліції та прокуратури по невиконанню постанови суду, він отримав відповідь прокуратури Одеської області №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року, в якій зазначено, що на час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_2, постановою слідчого прокуратури від 28.04.2000 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року), а матеріали відносно свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були виділені з матеріалів справи та 25.05.2001 року на підставі п.2 ст.6 КПК України відносно них відмовлено у порушенні кримінальної справи. Позивач ОСОБА_1 вважає зазначену відповідь такою, що не відповідає дійсності, оскільки вона спростовується листами Голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2008 року №3102 та №3042 в яких зазначено, що в матеріалах кримінальної справи №1-35/2002 відносно ОСОБА_2 відсутні постанови про виділення з кримінальної справи матеріалів в окреме провадження у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також відсутні постанови про відмову в порушенні кримінальних справ відносно цих осіб. Крім цього, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2007 року було скасовано постанову старшого слідчого Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області від 28.04.2000 року про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, в якому він просить суд визнати незаконними та противними дії прокуратури Одеської області з приводу надання 11.08.2006 року відповіді за №06/3-6472-99 про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7, яка не відповідає дійсності, визнати незаконними та протиправними дії прокуратури Одеської області з приводу не притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у не прийнятті заходів прокурорського реагування по факту фальсифікацій, незаконних дій, порушень, визнати незаконною та протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області з приводу притягнення до відповідальності осіб винних в фальсифікації, незаконних діях, бездіяльності, порушеннях, знищення виділених з кримінальної справи матеріалів.

Позивач в судове засідання не зявився. Надіслав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність (а.с. 49).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та при цьому пояснила, що до прокуратури Одеської області з Генеральної прокуратури України надійшло звернення позивач щодо протиправних дій працівників міліції та прокуратури по невиконанню постанови суду. На його звернення прокуратурою Одеської області позивачу була направлена відповідь №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року в якій зазначено, що на час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_2, постановою слідчого прокуратури від 28.04.2000 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року), матеріали відносно свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, були виділені з матеріалів справи та 25.05.2001 року відносно них, на підставі п.2 ст.6 КПК України, відмовлено в порушені кримінальної справи. ОСОБА_8-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №4-103/2005 від 10.11.2005 року та №9-46/2005 від 17.11.2005 року скасовано постанови ст.слідчого Б.-Дністровської міжрайонної прокуратури від 25.05.2001 року про відмову в порушені кримінальної справи відносно свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а матеріали направлені до Б.-Дністровської міжрайонної прокуратури для проведення додаткової перевірки, які надійшли до прокуратури 05.09.2006 року. 10.09.2006 року постановами Б.-Дністровською міжрайонною прокуратурою відмовлено в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Також представник пояснила, що постанова від 28.04.2000 року про відмову в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_3 скасована постановою Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2007 року. Таким чином, на час звернення позивача до відповідача, постанова від 28.04.2000 року про відмову в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_3 була чинною. Крім цього, представник зазначила, що відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України позивачем пропущено процесуальний строк для звернення до суду, оскільки спірна відповідь була надана відповідачем 11.08.2006 року, але позивач звернувся до суду з позовом про оскарження цієї відповіді лише 26.01.2009 року, тобто з пропуском процесуального строку, що є підставою для відмови у задоволенні цього адміністративного позову (а.с.25-28). З зазначених підстав представник просила залишити позов ОСОБА_1 без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що постановою слідчого Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури від 28.04.2000 року, в межах кримінальної справи відносно ОСОБА_2, відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року).

Позивач направив до Генеральної прокуратури України звернення щодо протиправних дій працівників міліції та прокуратури, невиконання рішення суду, та з інших питань, яке 12.07.2006 року надійшло на розгляд прокуратури Одеської області (а.с. 25).

11.08.2006 року відповідачем на імя позивача була надіслана відповідь №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року, в якій зазначено, що під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_2, постановою слідчого прокуратури від 28.04.2000 року відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;.

За тиках обставин, суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, що відповідач надаючи позивачу відповідь №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року), діяв у межах наданих йому законом повноважень, у встановленому законом порядку та обгрунтовано, у звязку з чим позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо надання йому відповіді №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року про відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст.178 КК України (в редакції 1960 року), що не відповідає дійсності, оскільки ця відповідь була надана відповідачем на підставі постанови слідчого прокуратури від 28.04.2000 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3.

Посилання позивача в обґрунтування цих вимог на те, що постанова слідчого прокуратури від 28.04.2000 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно свідка ОСОБА_3 була скасована, суд до уваги не приймає, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що зазначена постанова на момент звернення позивача у 2006 році була чинною та обовязковою для виконання, і була скасована вже після надання відповідачем спірної відповіді, а саме 13.02.2007 року, що дає підстави для висновку про обґрунтованість відповіді відповідача №06/3-6472-99 від 11.08.2006 року в цій частині (а.с. 10-11).

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання незаконними та протиправними дії прокуратури Одеської області з приводу не притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у не прийнятті заходів прокурорського реагування по факту фальсифікацій, незаконних дій, порушень, визнати незаконною та протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області з приводу притягнення до відповідальності осіб винних в фальсифікації, незаконних діях, бездіяльності, порушеннях, знищення виділених з кримінальної справи матеріалів, оскільки зазначені обставини були предметом неодноразових перевірок органами прокуратури, за наслідками яких не було встановлено підстав для притягнення посадових осіб до відповідальності, про що позивач неодноразово повідомлявся (а.с. 61, 71-106), і в ході розгляду справи позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження обґрунтованості зазначених вимог.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що відповідач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову, а позивач не довів суду ті обставини на які посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Керуючись ст.19 Конституції України , Законом України „Про прокуратуру, Законом України „Про звернення громадян, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-72, 86, 159-164 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання незаконними та противними дії прокуратури Одеської області з приводу надання 11.08.2006 року відповіді за №06/3-6472-99 про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7, яка не відповідає дійсності, визнання незаконними та протиправними дії прокуратури Одеської області з приводу не притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у не прийнятті заходів прокурорського реагування по факту фальсифікацій, незаконних дій, порушень, визнання незаконною та протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області з приводу притягнення до відповідальності осіб винних в фальсифікації, незаконних діях, бездіяльності, порушеннях, знищення виділених з кримінальної справи матеріалів залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також поданням апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.Г.Федусик

адміністративний позов залишити без задоволення

09 лютого 2010 року.