Справа № 0516/6480/2012
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2012-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/0516/344/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дружківської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому зазначила, що 04 жовтня 2012 року стосовно її було винесено постанову адміністративної комісії № 12-87 від 04.10.2012 року про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за порушення ч.2 ст. 156 КУпАП України, а саме продаж неповнолітньому ОСОБА_3 алкогольних напоїв - пляшки горілки ємкістю 0,2 л. «Хортиця» згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 030301 від 06.09.2012 року.

Із зазначеною постановою не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, є незаконною, у звязку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вона працює продавцем продовольчих товарів у структурному підрозділі універсаму «ЛІЯ» м. Дружківка МП ТОВ «Фірма «ЛІЯ». 06.09.2012 приблизно о 16 год. 20 хв. до неї підійшли робітники міліції з молодим хлопцем і звернулись з приводу того, що вона, нібито продала горілку неповнолітньому ОСОБА_3, який був поруч з ними.

Протокол, який склали працівники міліції їй не показали. Коли вона сказала, що не відмовляється від підпису протоколу, але підпише його з зауваженням, працівники міліції не дозволили їй цього зробити, знов заявили, що зроблять відмітку про її відмову від підпису.

07.10.2012 року на її адресу надійшов лист № 30-22/74-01 від 28.09.2012 року згідно якого вона була запрошена на засідання адміністративної комісії для розгляду матеріалів адміністративної справи, яке відбулось 04.10.2012 року. Тобто, запрошення надійшло до неї через 3 дні після того як відбулось засідання адміністративної комісії.

Лист був відправлений їй від 29.09.2012 року з міста Краматорська, що наводить її на думку про зацікавленість деяких осіб у тому, щоб лист знаходився у дорозі більш тривалий час і вона не мала можливості довідатися про необхідність зявитися на засідання адміністративної комісії вчасно.

Зазначає, що лист, який вона отримала 07.10.2012 року був простий, то на час розгляду адміністративної справи 04.10.2012 року у матеріалах справи не могло бути даних про її сповіщення про місце і час розгляду справи.

08.10.2012 року вона звернулась з листом на імя заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, в якому виклала, що не знала про розгляд справи та просила завчасно повідомити її про наступну дату засідання адміністративної комісії; надати можливість ознайомитися з матеріалами справи до початку засідання адміністративної комісії; якщо розгляд справи відбувся без її участі, повідомити її про результат розгляду справи для подальшого оскарження.

Листом № 30/5038-01 від 12.10.2012 року, який вона отримала 29.10.2012 року, Дружківська міська рада повідомила її про те, що справа вже розглянута та вона притягнута до адміністративної відповідальності на підставі протоколу, від підпису якого вона відмовилась. Її відмова засвідчена підписами понятих. Від підпису протоколу вона не відмовлялась, а понятих на момент складання протоколу не було. Свідкам, які були присутні в магазині і бачили, що відбувалося не дозволили зафіксувати пояснення у протоколі та підписати його. Окрім того, вищенаведеним листом було повідомлено, що згідно її поясненням вона, нібито, визнала, що продала молодому чоловіку пляшку горілки. В дійсності ж вона давала протилежні свідчення, які містяться у матеріалах справи.

Про винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності вона дізналася лише 29.10.2012, тому не мала можливості її оскаржити.

Просить поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії № 12-87 від 04.10.2012 року.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в позові. Пояснила, що 06.09.2012 року приблизно о 16 год. 10 хв. вона дійсно продала пляшку горілки, але покупцем був дорослий чоловік у літах. Хлопця вона також бачила, бо він знаходився поруч з тим чоловіком. Коли чоловік розраховувався за покупку вона видала йому касовий чек. Як і багато інших покупців, чоловік забрав покупку, а касовий чек залишив на прикасовій зоні. Хлопець забрав чек. Враховуючи, що чоловік та підліток знаходились поруч, в неї не виникло ніяких підозр.

Після чого, через 10 хвилин, приблизно о 16 год. 20 хв. до неї підійшли робітники міліції з молодим хлопцем та показавши касовий чек пояснили, що нею було продано пляшку горілки ємкістю 0,2 літра неповнолітньому ОСОБА_3

На її заперечення працівники міліції відповіли, що складуть протокол та відобразять у ньому, що вона відмовилась від підпису та підпишуть протокол свідками які «знайдуться». Усе це відбувалося у присутності керуючого магазином ОСОБА_4, охоронця ОСОБА_5, стороннього покупця ОСОБА_6 Керуюча магазином ОСОБА_4 звернулась до неповнолітнього ОСОБА_3 та попросила пояснити, чи дійсно йому відпустили горілку в магазині, де він живе, хто його батьки та де вони знаходяться, чи знають вони про те,що сталось.

Хлопець нічого не відповів. Натомість працівники міліції заборонили йому розповідати будь що, у наказному порядку сказали йому покинути магазин та очікувати їх у їхньому автомобілі.

Протокол, який склали працівники міліції їй не показали. Коли вона сказала, що не відмовляється від підпису протоколу, але підпише його з зауваженням, працівники міліції не дозволили їй цього зробити, знов заявили, що зроблять відмітку про її відмову від підпису. Окрім цього, вона наполягала, щоб протокол підписали і свідки, які весь час знаходились поруч, але працівники міліції цього також не дозволили.

Оскільки працівники міліції не дозволили їй підписати протокол про адміністративне правопорушення з зауваженням, вона дала пояснення, які були записані о/у СГСБЕП ОСОБА_7,і в які вона своєю рукою внесла доповнення, що молодий чоловік стояв поруч із чоловіком віком 50-60 року та горілку вона продавала саме йому.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення їй вручено не було.

Про розгляд адміністративної справи адміністративною комісією їй стало відомо через три дні після засідання комісії.

Із постановою не згодна, оскільки зазначає, що правопорушення не скоювала, справа розглядалась без її участі, у матеріалах справи зазначені прізвища свідків, яких не було під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, пляшку горілки вилучено не було, а в якості доказів було предявлено лише чек, не дали можливості засвідчити свої пояснення, і чоловік який купував горілку під час складання протоколу був відсутній.

Оскільки про винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності їй стало відомо лише 29.10.2012 року, що, згідно ст. 289 КАС України є пропуском строку для подання скарги на постанову, просить поновити строк оскарження постанови та позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням норм процесуального законодавства. Про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, оскільки на її адресу був направлений лист загальною кореспонденцією, без повідомлення. Вважає, що поважних причин для поновлення строку для оскарження постанови не має. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, який складено в присутності понятих, що підтверджується їх підписами в протоколі, і які викликалися адміністративною комісією під час розгляду справи, та пояснення ОСОБА_3 і ОСОБА_8 є достатніми підставами, що підтверджують скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення з наступним її притягненням до адміністративної відповідальності. Просить постанову адміністративної комісії від 04 жовтня № 12-87 залишити без змін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява про поновлення строку та позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статею 289 КУпАП України передбачений десятиденний строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії № 12-87 від 04 жовтня 2012 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк для оскарження цієї постанови минув 14 жовтня 2012року.

Судом встановлено, що про порушення своїх прав при розгляді справи адміністративною комісією позивачу стало відомо 29.10.2012 року, що підтверджується зверненням ОСОБА_1 до виконавчих органів (а.с.5) і відповіддю Дружківської міської ради на її звернення (а.с.6) і не спростовано відповідачем в судовому засіданні.

05 листопада 2012 року позивач звернулась до суду з адміністративним визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак суд вважає, що причини пропуску строку є поважними і такими, що дають підстави для його поновлення згідно ст. 100 КАС України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що заходила в магазин «ЛІЯ»після роботи. Чоловік з хлопцем стояли на касі. За придбаний товар - горілку та колу розраховувався саме чоловік. Вона звернула увагу, щоб хлопець нічого не вкрав. Розрахувавшись за товар вони вийшли. Через короткий проміжок часу до магазину зайшли двоє молодиків з хлопцем. Хлопець був на вигляд 19 років з легкою небритістю Розгледівши хлопця вона зрозуміла, що це той самий хлопець, який до цього був із чоловіком. Згодом вияснилось, що молодики були працівниками міліції і під час складання протоколу вели себе грубо. Керуюча магазином хотіла щось спитати у хлопця, проте працівники міліції його вигнали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який працює охоронцем в універсамі «ЛІЯ»пояснив, що спочатку хлопець зайшов до магазину разом із чоловіком. Він бачив, що горілку з полиці брав чоловік. До каси вони підійшли удвох, хлопець був неспокійний, нервував. Наступною за ними в черзі була жінка. Чоловік поставив пляшки на касу, дістав з барсетки гроші, пакет та розрахувався за придбаний товар. Касовий чек взяв хлопець та вийшов за чоловіком. Приблизно через 1-2 хвилини до магазину зайшли працівники міліції разом з хлопцем. Складений протокол ОСОБА_1 працівники міліції підписати не дозволили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, управляюча універсамом «ЛІЯ»в м.Дружківка, пояснила, що перебуваючи у торговому залі вона бачила, що у касира ОСОБА_1 на касі було 3 людини: чоловік, парубок, невисокого росту, з русявим волоссям, легкою небритістю, одягнутий в джинси і кросівки, та жінка. Чоловік з хлопцем вийшли з магазину після того, як касир ОСОБА_1 відпустила їм товар. Після чого зайшли працівники міліції з хлопцем і сказали, що касиром ОСОБА_1 було продано горілку неповнолітньому ОСОБА_3 Вона почала задавати питання неповнолітньому, але працівник міліції заборонив йому відповідати на її питання, а згодом хлопця вивели. ОСОБА_1 дали два аркуші паперу. На одному з них вона робила написи своєю рукою. Ніякої горілки в якості доказів предявлено не було. Копію протоколу позивачу до рук не давали.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 030301 від 06.09.2012 року вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП України.

Відповідно до зазначеного протоколу позивач 06.09.2012 року о 16 год. 10 хв. перебуваючи на робочому місці в магазині «ЛІЯ», розташованого за адресою: м.Дружківка, вул.Космонавтів, 25, реалізувала пляшку горілки торгівельної марки «Хортиця» ємкістю 0,2 літра малолітньому громадянину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ціною 14 грн. 40 коп. про що свідчить чек (а.с.22).

Відповідно до ч.2 ст. 256 КУпАП України протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно даного протоколу позивач від підпису відмовилась (а.с.22). Однак із пояснень позивача вбачається, що від підпису вона не відмовлялась, просила підписати протокол із зауваженням, на що працівники міліції їй відмовили.

Із змісту протокол вбачається, що він складений в присутності двох понятих та двох свідків, про що свідчать їх підписи, однак прізвища вказаних осіб не зазначені в протоколі. В матеріалах справи є пояснення осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які пояснюють що підписували протокол, складений відносно ОСОБА_1 в якості понятих, а не свідків. Тобто це підтверджує обставини викладені в позові, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , що свідки, чиї підписи маються в протоколі під час його складання були відсутні.

В письмових поясненнях, доданих до справи, ОСОБА_3 зазначив, що він підійшовши до каси № 1 особисто передав позивачу 14 грн. 40 коп. за придбану ним пляшку горілки, після чого йому був виданий чек (а.с 25).

Судом встановлено, що відповідно до касового чеку № 272 від 06.09.2012 року, доданого до справи в якості доказів, на який в своїх письмових поясненнях посилається ОСОБА_3, о 16 год. 08 хв. було здійснено покупку двох товарів, а саме: пляшки горілки «Хортиця» та пляшки напою «Пепсі-Кола» на суму 19,25 грн (а.с.25).

Оскільки ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 він передавав 14,40 грн. лише за пляшку горілки, а згідно чеку сума товару складає 19,25 грн., і окрім горілки було продано пляшку напою «Пепсі-кола», то це свідчить про розбіжність його показань із дійсними обставинами.

Судом встановлено, що пляшка горілки не вилучалась (а.с. 22).

Оскільки горілку вилучено не було, то суд вважає, що факт покупки ОСОБА_3 горілки 06 вересня 2012 року в магазині «ЛІЯ», що розташований по вул.Космонавтів, 25 м.Дружківки не мав місця.

Судом встановлено, що в поясненнях, відібраних о/у СГСБЕП ОСОБА_7 , ОСОБА_1 своєю рукою внесла доповнення про те, що молодий чоловік стояв поруч із чоловіком віком 50-60 року та горілку вона продавала саме йому (а.с. 23).

Зазначене вище дає суду підстави вважати, що пляшку горілки ОСОБА_1 продавала не ОСОБА_12, а чоловіку з яким він був, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Представником відповідача не надано жодних доказів щодо причетності позивача у скоєнні правопорушення. Також відсутні відомості про відмову позивача отримати копію протоколу.

Тобто даний протокол складено з порушенням норм процесуального права і зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії № 12-87 від 04.10.2012 року до ОСОБА_13 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за продаж алкогольних напоїв неповнолітньому (а.с.3)

Відповідно до ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Судом встановлено, що повідомлення про час та місце розгляду справи відповідач надіслав ОСОБА_1 простим листом (а.с.17) без повідомлення про вручення його позивачу, що унеможливлює наявність у відповідача даних про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи, що є перешкодою для розгляду справи адміністративною комісією.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.281 КУпАП України при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються відомості про явку осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що в протоколі засідання адміністративної комісії від 04.10.2012 відомості про явку ОСОБА_1 відсутні. В даному протоколі зазначено, що постанову адміністративної комісії гр. ОСОБА_1 направити за місцем проживання в установлений законом термін, що свідчить про розгляд справи з її відсутності (а.с. 19).

Суд встановив, що ОСОБА_1 була сповіщена про час та місце розгляду справи не належним чином (а.с. 17), у звязку з чим вона не могла дати свої пояснення для зясування адміністративною комісією дійсних обставин по даній справі.

Судом встановлено, що на підтвердження свого невчасного сповіщення про розгляд адміністративною комісією адміністративної справи призначеної на 04.10.2012 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 був надісланий лист на імя заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_14, в якому вона просила завчасно повідомити її про наступну дату засідання адміністративної комісії (а.с.5).

Суд встановив, що у поясненнях до протоколу позивач не визнавала факт продажу алкогольних напоїв. В судовому засіданні також стверджує, що пляшку горілку марки «Хортиця» ємкістю 0,2 л. продавала чоловіку з яким був ОСОБА_3

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача. Частина 4 даної статті, передбачає, що суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі.

Представник відповідача не надав жодних доказів щодо підтвердження своєї позиції, щодо правомірності винесеної адміністративною комісією постанови № 12-85 від 04.10.2012 року про притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також не надав докази, які б спростовували доводи відповідача щодо невчинення нею адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова адміністративної комісії № 12-85 від 04 жовтня 2012 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 156 ч.2 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - винесена неправомірно, тому позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 86, 99, 100, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за захистом прав.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дружківської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

визнати незаконною постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради № 12-87 від 04 жовтня 2012року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 156 ч.2 КУ пАП у вигляді штрафу в сумі 510грн та скасувати її.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. Л. Панова