Справа № 19639/10
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р. справа № 2а-60/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Суховарова А.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2010 року у справі №2а-60/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області про скасування наказів та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарання в Запорізькій області, в якому просив скасувати наказ начальника Софіївської колонії від 20.05.2008 року №246 в частині оголошення йому догани, наказ Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 03.03.2009 року №11о/с про звільнення його у запас Збройних Сил України, зарахувати у стаж роботи час вимушеного прогулу.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2010 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, скасовано наказ начальника Софіївської виправної колонії від 20.05.2008 року ОСОБА_2 в частині оголошення ОСОБА_1 догани, наказ №11о/с Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області від 03.03.2009 року про звільнення у запас Збройних Сил України майора внутрішньої служби ОСОБА_1, поновлено на посаді начальника відділення соціально-психологічної роботи відділу соціально-виховної та психологічної роботи Софіївської виправної колонії Управління ДДУ ПВП у запорізькій області, зараховано у стаж роботи ОСОБА_1 час вимушеного прогулу.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції. Свої доводи обґрунтував тим, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, суперечить ст.159 КАС України, є необґрунтованою, суд не звернув уваги на матеріали, що свідчать про неодноразові порушення дисципліни позивачем, такі як прогули та запізнення під час проходження служби, без поважних причин поновив строк звернення до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач у період з 30.04.2008 року по 05.05.2008 року не допускав прогулу, оскільки був хворий, що підтверджується наданими начальнику Софіївської ВК №55 поясненнями та довідкою про хворобу, з посиланням на його непрацездатність, службове розслідування є неповним, оскільки не перевірено тих обставин, чи дійсно позивач за станом свого здоровя міг виконувати свої посадові обовязки, у відсутності ОСОБА_1 на роботі 13.02.2009 року не вбачається його вини, оскільки позивач з обєктивних причин внаслідок погодних умов, не міг бути на роботі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12.10.2005 року по 04.03.2009 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно три роки чотири місяці двадцять днів. (а.с.22).

Наказом начальника Софіївської виправної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 20.05.2008 року №246 за порушення трудової дисципліни (прогул) майору внутрішньої служби ОСОБА_1, начальнику відділення соціально-психологічної служби відділу виховної та психологічної роботи установи оголошено догану. Підставою для оголошення догани було те, що ОСОБА_1 з 30.04.2008 року по 05.05.2008 року допустив прогул. 21.05.2008 року було складено акт про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з наказом від 20.05.2008 року №246 (а.с.6,55).

Згідно висновку службового розслідування за фактом порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 30.04.2008 року по 05.05.2008 року, а 06.05.2008 року надав довідку від 05.05.2008 року за формою про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму, школи , видану лікарем державного закладу Вузлова станція м. Мелітополь, де було зазначено про те, що ОСОБА_1 хворів з 30.04.2008 року по 05.05.2008 року, діагноз: алергічний дерматит, гостра кропивниця, непрацездатний. З письмового пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він вважав, що вищевказана довідка є підставою для звільнення від праці (а.с.6-8).

Згідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001 року №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності (1.1) Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених пунктами, зокрема, п.2.16, а саме: тимчасова непрацездатність студентів вищих навчальних закладів та учнів професійно-технічних навчальних закладів засвідчується довідкою встановленої форми (ф №095/0, затверджена наказом МОЗ України від 29.12.200 №369).

З вищевказаного вбачається, що підставою для звільнення працівника від роботи є листок непрацездатності. Довідка про тимчасову непрацездатність студентів вищих навчальних закладів та учнів професійно-технічних навчальних закладів не може бути підставою для звільнення від роботи ОСОБА_1

З цих підстав колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що довідка, яку надав позивач 06.05.2008 року при виході на роботу є підставою для його звільнення на роботі. Колегія суддів вважає хибними твердження суду першої інстанції про те, що керівництво Софіївської ВК №55 повинно було перевірити чи дійсно позивач за станом свого здоровя міг виконувати свої посадові обовязки, оскільки підставою для звільнення від роботи працівника є листок непрацездатності.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 допустив прогул з 30.04.2008 року по 05.05.2008 року.

Наказом начальника Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 03.03.2009 року №11о/с майора внутрішньої служби ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділення соціально-психологічної роботи відділу соціально-виховної та психологічної роботи Софіївської виправної колонії ДДУ ПВП у Запорізькій області з 04.03.2009 року у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п.64 «є»(за порушення дисципліни). Даний наказ був прийнятий відповідно до подання про звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України від 03.03.2009 року та на підставі висновку службового розслідування за фактом порушень службової і трудової дисципліни з боку персоналу Софіївської ВК №55 від 02.03.2009 року. З цих документів вбачається, що ОСОБА_1 13.02.2009 року допустив прогул та 25.02.2009 року невихід на службу понад 3 години. За порушення вимог службової і трудової дисципліни, особисту недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обовязків було запропоновано вирішити питання про подальше перебування ОСОБА_1 на займаній посаді.

Як пояснив позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні приблизно 0 23 годині 12.02.2009 року він рухався по дорозі, що між м. Вільнянськ та с.Зелене Вільнянського району, у своєму автомобілі і в результаті несприятливих погодних умов його автомобіль зїхав з дороги та перевернувся у кювет на дах. Він повідомив про це по телефону свого начальника ОСОБА_3 та ДАІ. Лише приблизно 0 17.00 годині 13.02.2009 року за допомогою інших осіб він зміг поставити автомобіль на колеса та поїхав додому. Під час керування автомобілем з розбитим переднім склом він простудився, а тому вирішив не їхати на роботу, а з понеділка 16.02.2009 року взяв лікарняний. Вийшов на роботу 25.02.2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: рапорту ОСОБА_4 від 13.02.2009 року, йому близько 22.год.30 хвилин 12.02.2009 року зателефонував ОСОБА_1 з проханням допомогти завести автомобіль. Прибувши на місце, він допоміг йому. ОСОБА_1 повідомив йому, що немає наміру виходити на роботу 13.02.2009 року (а.с.57). У своєму рапорті від 13.02.2009 року ОСОБА_3 вказав, що 13.02.2009 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу, в телефонному режимі ясних пояснень надати не зміг, а вказав, що їде до місця мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56).

Судом був допитаний свідок ОСОБА_5, який пояснив, що зранку у березні 2010 року йому зателефонував його приятель ОСОБА_1 та попросив допомоги, оскільки по дорозі біля м. Вільнянськ перекинувся його автомобіль. Він зміг приїхати тільки близько 17 години та допоміг перевернути автомобіль. Колегія суддів критично оцінює покази свідка ОСОБА_5, оскільки останній плутався з роком, у якому була ця подія.

На запит суду ВДАІ Вільнянського району ГУМВС України в Запорізькій області надало відповідь від 05.11.2010 року №1061, з якої вбачається, що 13.02.2009 року о 8.20 год. було зареєстровано повідомлення про те, що між м. Вільнянськ та с.Зелене Вільнянського району стоїть автомобіль «Таврія»д/з АР8682АІ. Виїздом на місце повідомлення було встановлено, що даний автомобіль відсутній. Слідів дорожньо-транспортної пригоди не виявлено.

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 13.02.2009 року вчинив прогул, оскільки матеріалами справи не підтверджено того, що в цей день він не міг зявитися на роботі з поважних причин. Надана позивачем довідка №1478 про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму чи школи з 16.02.2009 року по 24.02.2009 року не підтверджує факту його непрацездатності 13.02.2009 року. (а.с.11).

З цих підстав колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що у відсутності 13.02.2009 року на роботі ОСОБА_1 відсутня його вина, оскільки, на думку суду першої інстанції, прибути на роботу 13.02.2009 року ОСОБА_1 не зміг з обєктивних причин внаслідок погодних умов.

25.02.2009 року ОСОБА_1 прибув на роботу о 10 год.45 хвилин, надавши довідку №1478 про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму чи школи за період з 16.02.2009 року по 24.02.2009 року.

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Софіївської виправної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань (№55) працівники працюють з понеділка по пятницю з 07 год. 30 хвилин.

03.03.2009 року було складено акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 на роботі 13.02.2009 року та запізнення на службу понад три години 25.02.2009 року та відмови останнього надати письмові пояснення з цього приводу. (а.с.61).

Як вбачається з висновку службового розслідування від 02.03.2009 року ОСОБА_1 причину запізнення на службу 25.02.2009 року та прибуття до установи о 10 год.45 хвилин пояснив тим, що у нього були проблеми з транспортом. (а.с.10). Дані обставини підтверджуються рапортом заступника начальника установи ОСОБА_3, в якому останній вказав на те, що на заходи виховного впливу ОСОБА_1 не реагує. За час проходження служби має ряд дисциплінарних стягнень, в тому числі за порушення трудової дисципліни, які виражаються у систематичному запізненні на службу. (а.с.58).

В матеріалах справи є документи щодо порушень позивачем трудової дисципліни та дисциплінарних стягнень, застосованих до нього, на які, також , звертає увагу суд першої інстанції. Однак, судом не надано належної оцінки цим матеріалам.

Так, наказом в.о. начальника Софіївської виправної колонії Управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№55) від 31.07.2008 року №320 за безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обовязків в частині надання побачень засудженим ОСОБА_1 було оголошено сувору догану. З цього приводу було відібране пояснення ОСОБА_1, в якому він визнав свою провину, проведено службове розслідування (а.с.62-66)

28.08.2008 року наказом начальника Софіївської виправної колонії Управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№55) за №364 за порушення вимог службової і трудової дисципліни (прогул), особисту недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обовязків ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідність. Було по даному факту проведено службове розслідування. (а.с.67-76).

26.08.2008 року ОСОБА_1 запізнився на роботу на 40 хвилин, пояснивши це проблемами з транспортом. Згідно висновку службового розслідування від 08.09.2008 року було прийнято рішення розглянути це питання на Раді зборів середнього і старшого начальницького складу установи для вжиття відповідних заходів реагування. На засіданні Ради ОСОБА_1 було обявлено громадський осуд (а.с.50-52).

Висновок суду першої інстанції про те, що він не бере до уваги доводи відповідача про притягнення ОСОБА_1 на протязі 2008 року до дисциплінарної відповідальності, оскільки останнім дисциплінарні стягнення не були оскаржені, є помилковим.

Саме ці дисциплінарні стягнення характеризують відношення ОСОБА_1 до виконання ним службових обовязків і дають можливість пересвідчитись про те, що відповідачем приймався наказ про звільнення позивач з роботи саме з урахуванням притягнення ОСОБА_1 до цього до дисциплінарної відповідальності.

Згідно Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст.1), а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2). За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5). На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, догана; звільнення з посади (ст.12). Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України. Начальник, який не наділений правом накладання дисциплінарних стягнень, має право порушити перед старшим прямим начальником клопотання про притягнення особи рядового або начальницького складу до дисциплінарної відповідальності. Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники.(ст.13) З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. (ст.14) Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. (ст.16) Дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено. (ст.21).

Згідно п.64 «є»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас за порушення дисципліни.

Суд апеляційної інстанції згідно ч.4 ст.195 КАС України не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу від 20.05.2008 року №246 заявлені до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області, в той час як наказ приймався начальником Софіївської виправної колонії Управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№55), на що не звернув увагу суд першої інстанції, скасовуючи цей наказ.

Судом першої інстанції при розгляді справи порушено предметну підсудність.

Згідно ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно частин 1 та 6 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань зі спеціальним статусом, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України. Центральний орган виконавчої влади з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, навчальні заклади, заклади охорони здоров'я, підприємства установ виконання покарань, інші підприємства, установи та організації, створені для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в установах банків.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є вирішення справи неповноважним судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2010 року у справі №2а-60/2010 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області про скасування наказів та поновлення на роботі - відмовити у повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення тексту постанови.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Л.А. Божко