Справа № 816/3253/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/9202/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р.

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р.

у справі № 816/3253/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оржицький цукровий завод»

до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оржицький цукровий завод» (далі - позивач, ТОВ «Оржицький цукровий завод») звернулось до суду з позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, Лубенської ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. позов задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. скасовано в частині. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Лубенської ОДПІ від 29.04.2014р. № в частині збільшення ТОВ «Оржицький цукровий завод» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4414,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 1103,00 грн. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Лубенської ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. в частині задоволення позову і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Лубенської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Оржицький цукровий завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 15.04.2014 року № 752/22-05463791.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем: п. 135.1 ст. 135, п. 138.3, п.п. "г" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 1261658 грн.; п. 135.1 ст. 135, п. 138.3, п.п. "г" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік в сумі 1845760 грн.; п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у перевіряємому періоді на суму 38703 грн., у тому числі: за листопад 2012 року в сумі 2139 грн. та за вересень 2013 року в сумі 36564 грн.; п. 49.1 ст. 49, п. 286.2 ст. 296 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання податкового розрахунку земельного податку до Лубенської ОДПІ по Остапівській сільській раді на 2013 рік; п. 49.1 ст. 49, п. 286.2 ст. 296 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання податкового розрахунку земельного податку до Лубенської ОДПІ по Духівській сільській раді на 2013 рік; п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 313.2 ст. 313 Податкового кодексу України в частині не подання податкового розрахунку збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну і теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками за грудень 2013 року.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у розмірі 1577072 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем - 1261658 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 315414,50 грн.; № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1845760 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" в розмірі 48378,75 грн., у тому числі за основним платежем - 38703 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 9675,75 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" в розмірі 170 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 170 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" в розмірі 170 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 170 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками" в розмірі 170 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 170 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали частково обґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 29.04.2014 № , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акта перевірки, ТОВ «Оржицький цукровий завод» не подано розрахунок збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну і теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками за грудень 2013 року.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з п. 313.1 ст. 313 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для збору дорівнює календарному місяцю.

Відповідно до п. 313.2 ст. 313 Податкового кодексу України податкові декларації збору подаються платниками збору контролюючим органам у строки, визначені для місячного податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Згідно п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, згідно з пунктом 310.1 ст. 310 Податкового кодексу України, платниками збору є оптовий постачальник електричної енергії та виробники електричної енергії, які мають ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продають її поза оптовим ринком електричної енергії, та теплової енергії (далі - юридичні особи).

Разом з тим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1416 від 07.11.2013 «Про анулювання ліцензій з виробництва електричної енергії та з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом», виданих ТОВ «Оржицький цукровий завод», анульовано на підставі заяв ліцензіата ліцензії АВ № 507783 на право провадження діяльності з виробництва електричної енергії та АВ № 507784 на право провадження діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Таким чином, ТОВ «Оржицький цукровий завод» у грудні 2013 року не було платником збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну і теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками у розумінні пункту 310.1 ст. 310 Податкового кодексу України, а тому не мало обов'язку подавати до контролюючого органу податкову декларацію збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну і теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками за грудень 2013 року.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 29.04.2014 № , колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ «Дон-прес» було укладеного договір поставки на товар "ярлики 5х9 з нумерацією" на суму 17150 грн., у тому числі ПДВ - 2858,33 грн.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковою накладною, податковою накладною, рахунком - фактурою, прибутковим ордером тощо. Оплату придбаного товару підтверджено банківською випискою.

При цьому отриманий товар був використаний у власній господарській діяльності, а саме при фасуванні цукру в мішки, що підтверджено первинним документами.

Також судом апеляційної встановлено, що між позивачем та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Еталон» укладено договір поставки № 00005/1-110 від 07.05.2012, за умовами якого постачальник ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство "Еталон» зобов'язується передати у власність покупця товар ТОВ «Оржицький цукровий завод» для використання його у виробничій господарській діяльності, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах договору.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, прибутковим ордером, специфікаціями, тощо. Оплату придбаного товару підтверджено банківськими виписками.

При цьому отриманий товар був переданий до бурякопереробного цеху, згідно вимоги на внутрішнє переміщення №468 від 07.11.2012 р., та використовувався для ремонту трубопроводу жомокислих вод, що підтверджено актом списання від 08.11.2012р.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ТОВ «Дон-прес» та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Еталон», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що не вбачається підстав вважати про порушення позивачем п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3 ст. 192 Податкового кодексу України та завищення суми податкового кредиту декларації з податку на додану вартість на суму 33706 грн., у тому числі за вересень 2013 року на суму 33706 грн.

В частині відмови в задоволенні позову ТОВ «Оржицький цукровий завод» сторонами рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку не оскаржувались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відхилити.

2.Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун