Справа № 465/3445/15-а
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/3445/15-а
У Х В А Л А

судового засідання

23 липня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

В ході розгляду адміністративної справи за позовною адміністративним позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

26 травня 2015 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними.

Цього ж дня, вказана позовна заява в порядку ст. 15 -1 КАС України, передана на розгляд судді Франківського районного суду м. Львова Лозинському Б.М..

Як вбачається із змісту заяви така подана в порядку ст.. 181 та ст. 267 КАС України.

Згідно позовної заяви, позивач звертає увагу, що після набрання законної сили судового рішення від 10 грудня 2013 року , відповідач не забезпечив інформації про вчинення будь яких дій державного виконавця.

У той же час, стверджує позивач, 16 травня 2015 року він отримав від відповідача листа, яким від нього вимагається повторно предявити виконавчий документ на виконання постанови суду від 10 грудня 2013 року у адміністративній справі № 465/8850/13 а. Вказані вище дії відповідача вважає протиправними з наступних підстав:

- відповідач діяв недобросовісно, оскільки чітко розумів, що оригіналу виконавчого листа у нього, позивача , не має, а тому виконати цю вимогу не виявляється можливим;

- перекладання обовязку виконати постанову суду на нього, позивача, є протиправним в принципі, зважаючи на норму ст. 124 Конституції України;

- відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вчиняти дії на захист стягувача, у тому числі звернутися до суду за отриманням дубліката виконавчого листа;

- виконавчий лист або його дублікат, потрібен виключно для відкриття виконавчого провадження, однак в судовому рішенні не вимагалося відкрити провадження чи відкрити провадження повторно.

Також, позивач звертає увагу, що 04 березня 2015 року , спір стосовно обовязку боржника виконати вимоги державного виконавця у виконавчому провадженні № 36491368 завершився набранням законної сили постановою Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2013 року у адміністративній справі № 465/2129/13 а. Спір про обовязок державного виконавця здійснювати виконавче провадження № 36491368 завершився набранням законної сили постановою Франківського районного суду м. Львова від 01.12 2013 року.

Починаючи з 07 квітня 2015 року, спір стосовно обовязку державного виконавця здійснювати виконавче провадження № 36491368 завершився набранням законної сили постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2013 року в адміністративній справі №465/ 8850--/13 а.

Відтак, позивач вважає, що з 07 квітня 2015 року сплинув строк для початку здійснення державним виконавцем процедури примусового виконання судового рішення. На його, позивача думку, така бездіяльність відповідача на пряму повязана із його бездіяльністю стосовно його ж

обовязку виконати постанову Франківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року у адміністративній справі № 465/8850/13 а., є протиправною.

Подаючи до суду даний адміністративний позов, позивач вважає, що звертається як у порядку ст. 267 КАС України ( судовий контроль) за виконанням судового рішення, так і в порядку ст. 181 цього Кодексу ( щодо рішень дій чи бездіяльності державної виконавчої служби).

В судовому засіданні 26 червня 2015 року, позивач подав заяву про відвід судді Лозинському Б.М., мотивуючи тим, що у позові міститься клопотання , яке повинно розглядатись в порядку, передбаченому частинами 1-6 ст. 267 КАС України. Вважає, що цю обставину не було враховано автоматизованою системою документообігу суду, оскільки клопотання, про яке йдеться, відповідно до абзацу 7 п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 від 26.11.2010 року Ради суддів України , повинно розглядатись суддею, який ухвалив постанову. Вважає, що дану справу повинен слухати суддя Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюра С.М. а відтак на його, позивача, думку, авто розподіл справи відбувся з порушенням вимог ст. 15 -1 КАС України.

За результатами розгляду заяви про відвід, така задоволена суддею Лозинським Б.М. з передачею справи на повторний розподіл. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі від 25 червня 2015 року.

03 липня 2015 року, відповідно до вимог ст. 15 -1 КАС України, проведено повторний авто-розподіл матеріалів адміністративної справи, яка 06 липня 2015 року передана на розгляд судді Франківського районного суду м. Львова Кузю В.Я.

З поданого до розгляду адміністративного позову, вбачається, що він поданий за нормами закону, які передбачають два різних процесуальних порядки провадження, а саме за правилами Розділу 3 КАС України « провадження в суді першої інстанції» Глави 6 КАС України « особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ» та Розділу 5 КАС України « процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» та які є самостійними.

З огляду на вказані обставини та з метою захисту прав позивача, адміністративний позов прийнято до розгляду. Прийняття даного позову до розгляду відбулося також зважаючи на відсутність підстав для відмови у прийнятті, чи заявлення суддею самовідводу.

Відтак, ухвалою судді від 10 липня 2015 року призначено судовий розгляд справи на 21 липня 2015 року.

До початку судового засідання позивач, через канцелярію суду, подав заяву про відвід судді, яку в судовому засіданні відкликав.

В чергове судове засідання позивач не прибув, подав ряд клопотань та заяв, серед яких, повторна заява про відвід судді.

Як вбачається із змісту заяви про відвід, крім раніше зазначених підстав для відводу попередньому судді, позивач також вважає, що суддя Кузь В.Я. своїми діями про перенесення розгляду справи (перенесення відбулося з 21 на 24 липня 2015 року) захищає права відповідача на його участь у розгляді справи і, одночасно, обмежує його, позивача, права на розгляд справи у передбачені законом строки, що знову ж таки, на думку позивача, є обмеженням його права у доступі до правосуддя. Позивач вважає, що у звязку з цим, суддею Кузь В.Я. допущено порушення принципу рівності сторін перед законом і судом, що викликає сумнів у його неупередженості і, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 27 КАС України, виключає участь судді у розгляді справи.

Ще однією з підстав для відводу судді, на якій акцентує увагу позивач, є його сприйняття, а саме, що суддя ухилився від невідкладного розгляду і вирішення клопотання про постановлення окремих ухвал стосовно безспірних фактів порушення відповідачем закону і притягнення до юридичної відповідальності начальника Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2, у тому числі й до кримінальної за ч. 2 ст. 382 КК України.

В судовому засіданні представник відповідача, викладені в заяві позивача обставини заперечила, щодо відводу судді то таких підстав не вбачає, а доводи позивача є надуманими.

Суд вивчивши викладені у заяві доводи відводу судді, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та порівнявши дані між собою, приходить до висновку, що у заяві не наведено обгрунтованих та перевірених фактів щодо порушення автоматизованого розподілу з наведених вище підстав. У заяві також відсутні прямі підстави для відводу судді, які визначені законодавцем у ст. 27 КАС України, за ивключенням формальних, проте які не можуть бути спростовані як такі, що є іншими підставами.

Щодо відводу судді з підстав , як стверджує позивач, ухилення головуючого від постановлення окремої ухвали то такі підстави теж є надуманими, оскільки справа по суті не розглядалася, а відтак не могло бути виявлено безпосередньо судом, порушень закону.

Відповідно до ст. 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Отже, законодавець визначив конкретну стадію процесу, коли може бути постановлена окрема ухвала. А крім того, постановлення окремих ухвал є правом суду, а не обовязком. Щодо, як на думку позивача, наявності в діях працівників Франківського ВДВС ЛМУЮ складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, про які на думку позивача, суд повинен повідомити, то відповідно до ст. 56 чи 60 КПК України , позивач вправі звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою для прийняття такої у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України. Отже і дана обставина не може бути підставою для відводу судді, а передбачені законом підстави для відводу судді відсутні.

Крім того, дії головуючого відповідають вимогам ст. 159 КАС України, а розгляд справи спрямовується на повне, всебічне і обєктивне вирішення справи в межах позовних вимог, з урахуванням вимог ст. 122 та особливостей ст.. 181 КАС України.

Законодавець у статті 27 та 29 КАС України дав вичерпний перелік підстав, коли суддя та секретар підлягають відводу. У своєму клопотанні про відвід судді та складу суду Касандяк В.В. не навів жодної із них, як не навів і підстав, передбачених ст.. 28 цього ж закону, покликавшись тільки на загальну норму.

У той же час, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, встановлено право людини на справедливий судовий розгляд її справи неупередженим, незалежним та безстороннім судом у продовж розумного строку.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, висувається дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, повинна визначатися суб`єктивним тестом на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі; за об`єктивним тестом, з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Враховуючи, що позивач має сумнів у законності розподілу матеріалів адміністративного позову автоматизованою системою документообігу суду, його твердження, що такий розподіл відбувся з порушенням абзацу 7 п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 від 26.11.2010 року Ради суддів України, згідно з яким позов повинен розглядатись суддею, який ухвалив постанову, тобто розподіл відбувся з порушенням вимог ст. 15 -1 КАС України, слід прийти до висновку, що дане є тими іншими обставинами, які виключають сумнів у неупередженості судді.

За обставин наведених позивачем, а саме щодо порушень вимог ст. 15 -1 КПК України, які даним складом суду не перевірялися, вважаю за неможливе забезпечити гарантовані умови, за яких були б неможливі сумніви у безсторонності суду.

Отже, з формальних підстав, не можна дійти висновку про відсутність обґрунтованого сумніву в безсторонності судді як з субєктивних, так і з обєктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 27 КАС України, задоволити.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу відповідно до вимог ст. 15-1 КАС України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 від 26.11.2010 року Ради суддів України з внесеними змінами.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Кузь