Справа № 28058/10
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2010 р. справа № 2-3806/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Суховарова А.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року у справі №2-3806/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання рішення незаконним та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати незаконним і скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії державного службовця, оформлене протоколом від 09.07.2009 року №27, визнати за нею право на отримання пенсії державного службовця у період з 01.07.2009 року по 22.04.2010 року включно та стягнути з відповідача на її користь недоплачену пенсію у сумі 62963,73 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2010 року позовні вимоги задоволені частково, визнано незаконним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про відмову у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1, оформлене протоколом №27 від 09 липня 2009 року, визнано за ОСОБА_1 право на отримання пенсії державного службовця у період з 01 липня 2009 року по 22 квітня 2010 року, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», зобовязано призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію державного службовця, починаючи з 01 липня 2009 року по 22 квітня 2010 року, враховуючи при обчисленні заробітну плату за останні два роки перед зверненням за пенсією.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області та просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, вважало, що діяло в межах чинного законодавства, відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії державного службовця з 02.06.2009 року по 22.04.2010 року.

Справа розглянута згідно ч.1 ст.41 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Справа судом першої інстанції розглядалася за правилами п.2 ч.1 ст.15 ЦПК України згідно якого суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них. В такій редакції ст.15 ЦПК України діяла з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», тобто з 10.03.2010 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010 року №19-рп/2010 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п. 2 ч.1 ст. 15 ЦПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" та втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Цим Рішення визнано неконституційним п. 2 розділу I вищевказаного Закону, яким було виключено п. 3 ч. 1 ст. 18 КАС України щодо предметної підсудності вищевказаної категорії справ.

Таким чином, з 09.09.2010 року розгляд справ щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них, повинен був здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 19.10.1987 року працювала в прокуратурі Дніпропетровської області на посаді прокурора відділу, а з 12.03.1993 року - суддею Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, суддею апеляційного суду Дніпропетровської області, суддею, заступником голови головою судової палати Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Звільнена з роботи за власним бажанням у відставку 22.04.2010 року (а.с.24,26-30). Стаж судді та прокурорський стаж на момент звернення із заявою про призначення пенсії 02.07.2009 року складав відповідно 16 років 09 місяців 29 днів та 5 років, 5 місяців 13 днів, тобто більше 20 років, а, отже, є достатнім для призначення пенсії державного службовця (а.с.7).

02.06.2009 року ОСОБА_1 виповнилось 55 років (а.с.5).

02.07.2009 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії державного службовця (а.с.19).

Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 09.07.2009 року №27 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії державного службовця по ст.37 Закону України «Про державну службу». Свою відмову Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області мотивувало тим, що ч.4 ст.43 Закону України «Про статус»передбачено, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу», а тому судді пенсія згідно Закону України «Про державну службу»призначається лише у разі виходу у відставку або досягнення ним 65-ти річного віку (ч.6 ст.45 Закону України «Про статус суддів») (а.с.11).

Як вбачається з розпоряджень Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 16.09.2009 року 147913 та від 04.06.2010 року 147913 ОСОБА_1 було призначено з 01.07.2009 року пенсія за віком, а з 23.04.2010 року щомісячне довічне грошове утримання (а.с.7,8).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правове положення суддів, в тому числі його пенсійне забезпечення, регулюються законами України «Про державну службу», «Про статус суддів»та «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», з яких вбачається, що суддя, який досяг передбаченого законом віку та має необхідний стаж, на свій розсуд обирає, яким законом йому керуватися при виході на пенсію.

Відповідно до абз. 1 ч. четвертої ст. 43 Закону України «Про статус суддів»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу».

Згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право вибору виду пенсії належить особі, яка має право на пенсію. ОСОБА_1 вибрала при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 02.07.2009 року пенсію державного службовця.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_1 на момент звернення про призначення пенсії державного службовця досягнула пенсійного віку, продовжувала працювати суддею, а тому, відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про статус суддів»та ст. 37 Закону України «Про державну службу» мала право на отримання пенсії державного службовця.

Та обставина, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії державного службовця працювала, не є підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», оскільки пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Діючим законодавством не встановлено інших, ніж передбачені ст.37 Закону України «Про державну службу»умов для нарахування пенсії державним службовцям-суддям, які після досягнення пенсійного віку продовжують працювати на посаді судді.

Доводи Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо відсутності права у ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за умови, що вона продовжувала працювати на посаді судді суперечать діючому на час виникнення спірних правовідносин законодавству.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про відмову у призначенні пенсії державного службовця, оформлене протоколом від 09.07.2009 року №27, визнання за ОСОБА_1 права на отримання пенсії державного службовця у період з 01.07.2009 року по 22.04.2010 року включно підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії державного службовця за період, починаючи з 01 липня 2009 року по 22 квітня 2010 року з урахуванням виплачених сум пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року у справі №2-3806/10 скасувати.

Прийняти нову постанову. Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про відмову у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1, оформлене протоколом від 09.07.2009 року №27.

Визнати за ОСОБА_1 право на отримання пенсії державного службовця у період з 01.07.2009 року по 22.04.2010 року включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії державного службовця за період, починаючи з 01 липня 2009 року по 22 квітня 2010 року включно з урахуванням виплачених сум пенсії.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 09.12.2010 року.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.А. Уханенко