Справа № 826/13122/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 липня 2015 року м. Київ № 826/13122/15

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кротюк О.В., розглянувши клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі №826/13122/15

за позовом ОСОБА_1

до Київського міського центру зайнятості

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про забезпечення адміністративного позову у справі №826/13122/15 підлягає поверненню позивачеві з огляду на наступне.

Позивач звернувся із позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва до якого долучив клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2015 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №826/13122/15 без руху та встановлено строк в межах чотирьох днів з дня отримання ним ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.

Так, підставою для залишення вказаного клопотання заяви без руху, зокрема слугувало не надання до суду належних документів на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_2 на подання та підписання позовної заяви (вх. 826/13122/15), зокрема, довіреності від 01.01.2015, яка посвідчена 13.02.2015 нотаріусом Діана Стоянова, у районі Районного суду м. Варна, виданої ОСОБА_1, на уповноваження ОСОБА_2 на вчинення певних дій від імені довірителя зі строком дії до 31.12.2015 з правом передоручення третім особам з проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений, або легалізованої в установленому законодавством порядку.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, адвокатом ОСОБА_2 подано клопотання про виправлення недоліків позовної заяви, в якому остання просить суд визнати належними та достатніми документи на підтвердження повноважень ОСОБА_2 щодо подання та підписання клопотання про забезпечення позову на підставі первинно поданої довіреності. В обґрунтування вказаного остання зазначає, що між Україною та Республікою Болгарія укладено договір про правову допомогу в цивільних справах, який ратифіковано Законом №2911-IV від 22.09.2005. (далі - Договір)

Згідно ч. 1 ст. 17 вказаного договору документи, які на території однієї Договірної Сторони складені або засвідчені органом або спеціально уповноваженою на це особою в межах їх компетенції і в установленій формі та засвідчені офіційною печаткою, приймаються на території іншої Договірної Сторони без будь-якого спеціального засвідчення. Те саме, стосується і засвідчення підпису громадянина, копій і перекладів документів.

Суд не приймає вказані покликання ОСОБА_2 з огляду на наступне.

В силу норм ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 1 Договору загальних положень «Визначення понять» вказує, зокрема, що для цілей цього Договору розуміється, що цивільними справами вважаються такі справи, які виникають із цивільних, трудових, сімейних, і комерційних правовідносин.

Аналіз вказаного, дає суду підстави дійти висновку, що договір між Україною та Республікою Болгарія укладено про правову допомогу в цивільних справах, який ратифіковано Законом №2911-IV від 22.09.2005 розповсюджується на справи, які виникають з цивільних, трудових, сімейних та комерційних правовідносин. Вказаний перелік є вичерпним та обумовлює відсутність поширення вказаного вище договору на справи, які виникають з адміністративних правовідносин.

Слід зауважити, що ч. 3 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації.

Одночасно за приписами норм ч. 6 цієї ж статті Кодексу довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Зокрема, порядок консульської легалізації встановлюється Міністерством закордонних справ України (ст. 54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 1994 року № 127/94) та Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 26 червня 2002 року № 535/6823.

Разом із тим, відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (дата приєднання України - 10.01.2002р., дата набрання чинності в Україні - 22.12.2003р.), єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису або якості, в якій виступала особа, що підписала документ, автентичності відбитку печатки або штампа, яким скріплено документ, є проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями даної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний у будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Враховуючи те, що договорів між Україно та Республікою Болгарія про правову допомогу в цивільних справах, який ратифіковано Законом №2911-IV від 22.09.2005 не розповсюдження на справи, які виникають з адміністративних правовідносин та з огляду на відсутність наданої адвокатом ОСОБА_2 довіреності з проставленням апостиля або легалізованої в установленому законодавством порядку, суд дійшов до висновку про відсутність повноважень ОСОБА_4 на подання та підписання клопотання про забезпечення позову від імені ОСОБА_1

Приписами п. 4 ч.3 ст. 108 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи в суді.

Частиною 7 ст. 9 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Таким чином, враховуючи те, що Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано порядок розгляду клопотання про забезпечення позову у випадках відсутності документів, що підтверджують повноваження на його подання від імені позивача, суд дійшов висновку про необхідність застосування аналогії закону, а саме п. 4 ч. 3 ст. 108 КАС України

За таких обставин, приймаючи до уваги в сукупності вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає поверненню, оскільки останню підписано особою від імені позивача яка не має повноважень на ведення справи в суді.

Керуючись ч. 7 ст. 9, п. 4 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Ухвалу про повернення клопотання про забезпечення позову та клопотання про забезпечення позову надіслати позивачу негайно.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України та набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк