Справа № 22-а-1994/2011
Суддя: Рожин Ю. М.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі

суддів: Рожина Ю.М., Боймиструка С.В., Мельника Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області на постанову Костопільського районного суду від 01 грудня 2009 року справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Костопільського районного суду від 01 грудня 2009 рокувідмовувідповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 листопада 2008 року визнано неправомірною та зобовязано відповідача за вказані періоди провести нарахування та виплату позивачу зазначеного підвищення до пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Присуджено з державного бюджету на користь позивача судовий збір в сумі 41,27 грн.

В апеляційній скарзі на постанову суду відповідач вказував на її незаконність. Зазначав, що всі кошти отримані із Держбюджету на ці цілі виплачені дітям війни, а тому вважає свої дії правомірними. Наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Із цих підстав просив оскаржувану постанову скасувати та відмовити позивачеві в позові.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач знаходиться на обліку у відповідача і згідно ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання від відповідача підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому місцевий суд обґрунтовано врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено у 2007 році дію ст.. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 № 10-пр/2008 визнано неконституційними зміни до ст.. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", що внесені п. 41 розділу 2 ЗУ " Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " від 28 грудня 2007року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Із урахуванням зазначеного суд прийшов до вірного висновку, що з моменту визнання неконституційними законів , які зупиняли дію ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни", і до кінця року, тобто з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 листопада 2008 року позивач мав право на отримання підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни".

Окрім того, місцевий суд обґрунтовано за аналогією закону, згідно ч. 7 ст. 9 КАС застосував до спірних правовідносин мінімальний розмір пенсії за віком визначений в ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального закону не врахував, що позивач пропустив річний строк звернення до суду з адміністративним позовом. ( ст.99 КАС України (в редакції на час звернення з позовом до суду).

Суд першої інстанції цей строк за заявою позивача не поновлював.

Посилання в тексті оскаржуваної постанови на ст. 87 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, як на обґрунтування незастосування строків звернення до суду з позовом, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма не регулює зазначені правовідносини. Позивач оспорює нарахування і виплату не самої пенсії, а підвищення до пенсії, яке не регулюється вказаним Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.99 КАС ( в редакції на час звернення з позовом ) річний строк звернення до суду з адміністративним позовом обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року зупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було визнано неконституційним , то колегія суддів прийшла до висновку, що про порушення свого права на отримання підвищення до пенсії у 2007 році, позивач мав дізнатися 9 липня 2007 року і саме із цієї дати слід обраховувати перебіг строку звернення з позовом до суду.

Із адміністративним позовом до суду позивач звернувся 16 грудня 2009 року.

Статтею 100 КАС ( в редакції на час вирішення справи судом) було визначено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач у запереченнях на позов наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до суду з адміністративним позовом .

Позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Згідно ст. 100 КАС (в чинній редакції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду , якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, в межах річного строку звернення з позовом до суду - за період з 16 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 30 листопада 2008 року включно суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вказаний позов, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

В той же час адміністративний позов з вимогами за період із 09 липня 2007 року по 15 грудня 2007 року включно був поданий позивачем поза межами річного строку звернення до суду, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а адміністративний позов відповідно до ст. 100 КАС підлягає залишенню без розгляду.

Окрім того, суд першої інстанції мав стягнути на користь позивача 3 грн. 40 коп. судових витрат, а стягнув 41 грн. 27 коп., тобто зайво стягнув 37 грн. 87 коп.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову місцевого суду слід скасувати частково і застосувати наслідки пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись ст. 100 , ст. 197, п.4 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 205, ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2009 рокув частині задоволення позову за період із 09 липня 2007 року по 15 грудня 2007 року включно та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 37 грн. 87 коп. судових витрат - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та стягнення підвищення до пенсії за період із 09 липня 2007 року по 15 грудня 2007 року включно залишити без розгляду.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили .

Судді: