Справа № 5242/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2010 р.справа № 2а-917/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2009 року

у адміністративній справі 2а-917/09 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління служби безпеки України в Запорізькій області про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ОСОБА_1 право на пенсію за вислугою років, визнано незаконною відмову Управління Служби безпеки України в Запорізькій області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»від 04.07.2002р. та зобов'язати надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області пакет документів, необхідних для призначення пенсії за вислугою років та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 01.01.2007 р. на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»від 04.07.2002 р.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2009 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що позивач у 2003 р. звертався до суду з позовом до управління Служби безпеки України щодо призначення йому пенсії за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»(далі - Закону № 2262), а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було визнано відповідачем у справі ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2009 р., що свідчить про те, що до 27.02.2009 р. позивач не звертався до ГУПФ з вимогою про призначення йому пенсії відповідно до норм Закону № 2262. Оскільки зверненням є публічне проголошення свого наміру отримувати пенсію, то ГУПФУ в Запорізькій області може вважатися належним відповідачем та відповідати за позовом у цій справі за період лише з 27.02.2009 р., тобто коли позивач звернувся до про призначення йому даного виду пенсії. У звязку з наведеним, апелянт вважає, що при вирішенні питання щодо можливості призначення ГУПФУ в Запорізькій області пенсії за нормами Закону № 2262 необхідно керуватися нормами даного Закону в редакції на момент звернення до відповідного відповідача, тобто станом на 27.02.2009 року. Вказує, що відповідно до ст. 12 Закону № 2262 (в редакції з 04.02.2009 р. по 11.06.2009 р. - на момент звернення до ГУПФ) умовою призначення пенсії за вислугою років є досягнення особою на день звільнення зі служби 45-річного віку, але позивач звільнився зі служби 01.08.1997 р. у віці 39 років, тобто не набув права на призначення даного виду пенсії, що підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 по справі № 1-7/99, згідно якого: до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже, апелянт вважає, що законних підстав призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 12 Закону № 2262 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області немає.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є застосування положень п.«б»ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»при призначенні позивачу пенсії за вислугою років

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу в органах державної безпеки в період з 01.09.1984 р. по 01.08.1997 р. на посадах: курсанта, оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого. Звільнення позивача в запас відбулося на підставі наказу УСБУ № 63 о/с від 31.07.1997 р. за ст.65 п. «з»Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (за власним бажанням). Вислуга років, на момент звільнення позивача зі служби складала: у календарному обчисленні -12 років 11 місяців, навчання в ВУЗ 2 роки 4 місяця 29 дня, загальний розмір вислуги років на час звільнення - складав 15 років 3 місяця 29 днів.

Задовольняючи позов щодо підтвердження права позивача на пенсію за вислугою років, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.12 «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії до УСБУ в Запорізькій області і на час звернення позивача до суду з позовом (скаргою) у цій справі - право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки за своїми критеріями позивач відповідав умовам встановленим п. «б»ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», згідно приписів якого в період з 1 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року, коли набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»від 4 квітня 2006 року, незалежно від підстав та часу звільнення правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в цій статті особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння).

Необґрунтованість відмови Управлінням служби безпеки України в Запорізькій області необґрунтовано у призначенні пенсії ОСОБА_1 підтверджується тим, що вислуга років позивача на момент його звільнення складала в органах держбезпеки не менше 12 років та 6 місяців, а на момент його звернення у 2003 р. за призначенням пенсії за вислугою років, йому вже виповнилося 45 років (а.с.119) і його загальний трудовий стаж складав 25 років, бо після свого звільнення з органів державної безпеки, позивач продовжував працювати в різних цивільних організаціях (а.с.6-8).

За вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно права позивача на призначення пенсії за вислугою років за п. «б»ст..12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006 р. «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» якою було визначено про необхідність Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службі безпеки, Державній податковій адміністрації, Державному департаменту з питань виконання покарань та іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(далі - призначення і виплата пенсій), передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку.

Та обставина, що позивач первісно звернувся до суду у грудні 2003 року із скаргою в порядку ЦПК, не має суттєвого значення, оскільки у липні 2009 року позивачем було уточнено вимоги та ставилося питання про визнання за ним права на отримання пенсії за вислугою років, визнання незаконною відмову Управління Служби безпеки України в Запорізькій області в призначенні йому пенсії за п. «б»ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»та про зобов'язання Головне УПФУ в Запорізькій області призначити пенсію за вислугою років з 01.01.2007 р., відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Доводи Головного УПФ України в Запорізькій області не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останньому на державному рівні були передані повноваження по призначенню пенсій особам за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»

Враховуючи, що Постанови КМУ №1522 від 02.11.2006р. «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, суд першої інстанції правильно вирішив про обовязок ГУПФУ в Запорізькій області до вчинення певних дій по призначенню, нарахуванню та виплати позивачу пенсії за вислугою років з 01.01.2007 р. на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»від 04.07.2002 р.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції чи прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ч.2 ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення, постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 09 листопада 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко