Справа № 9708/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2010 р. справа № 2а-710/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року у справі № 2а-710/09 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Олександрійської роти Дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Інспектора Олександрійської роти Дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову інспектора ДПС Олександрійської роти ДПС ОСОБА_2 від 15 травня 2009 року ВА №100966 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП як незаконну.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року та прийняти нову постанову якою задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясовано всіх обставин, що мають значення для справи.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач до суду не подавав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2009 року інспектором Олександрійської роти Дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АБ №244894, відповідно до якого ( текст згідно протоколу), позивач, 15 травня 2009 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті на забороняючий рух сигнала світлофора за світлофором, виїхавши на зелений сигнал (миготливий) не закінчивши маневр у відповідному напрямку, тим самим порушив п. 8.10 та п.16.8 ПДР України. На підставі цього протоколу, 15 травня 2009 року було винесено постанову серії ВА №100966 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що дії у конкретній дорожній обстановці були правомірними.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладено на субєкта владних повноважень.

Суд першої інстанції безпідставно поклав обовязок доказування на позивача, який у спірних правовідносинах не є субєктом владних повноважень.

При розгляді справи по суті суду першої інстанції слід було виходити з того, що водій зобовязаний виконувати Правила дорожнього руху і лише в разі порушення цих Правил, за наявності належних та допустимих при цьому доказів, водій може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.16.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Отже, ПДР визначено обставини, за наявності якого сигналу світлофору забороняється рух на перехрещенні проїзних частин.

Відповідно до ст..251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом, як це передбачено ст.251 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 15.05.2009р. позивачем зазначено, що він змушений був зупинитися за світлофором на миготливий зелений сигнал світлофора для запобігання дорожньо-транспортної пригоди. Також позивачем було зазначено, що він здійснив вимушену зупинку, оскільки на перехресті під час виїзду його транспортного засобу, з іншої сторони на це перехрестя уже виїхав інший транспортний засіб на жовтий сигнал світлофора, таким чином, не давши йому змоги завершити маневр.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, і, відповідно, доказів того, що оскаржена постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не надано.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2009р. неможливо визнати правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч.3 ст.2 КАС України.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Олександрійської роти Дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції ОСОБА_2 при складанні постанови серії ВА №100966 у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ВА №100966 по справі про адміністративне правопорушення від 15 травня 2009 року, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3