Справа № 4685/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2010 р. справа № 2а-888/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Католікяна М.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби із забезпечення супроводження прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення в повному обсязі.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2009 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України є доведеним, у звязку з чим її правомірно та обґрунтовано притягнуто до відповідальності за скоєне правопорушення.

Не погодившись з постановою суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просила постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не доведено факт скоєння правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.10.2009 року відносно позивача інспектором взводу ДПС ОСОБА_2 було винесено постанову серії АЕ № 049378 по справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн..

Відповідно до вказаної постанови позивач 03.10.2009 року о 12 год. 47 хв. здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Порушення було зафіксовано приладом «Візир».

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів правомірності прийнятого рішення суду не надано, у звязку з чим суд вирішив справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст..283 КУпАП, відповідно до чого постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в постанові не відображено у якому режимі працював прилад «Візир», що не дозволяє зробити висновок про правомірність дій інспектора ДПС щодо застосування показань такого приладу в якості доказів скоєння правопорушення, оскільки власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Отже, показання технічного приладу можуть бути використанні як докази в адміністративний справі лише за умови того, що такий прилад має працювати в автоматичному режимі.

Не звернув суд першої інстанції і увагу на те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить у собі відомостей про те, чи повноважний працівник ДАІ здійснював вимірювання швидкості приладом «Візир», в той час, як Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затвердженої наказом МВС №1111 від 13.11.2006р.) передбачено, що до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкцію та склали заліки з використання цих приладів.

Крім того, колегія суддів, вважає, що з наданих відповідачем як доказів, фотознімків не можливо встановити місця скоєння правопорушення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржену постанову у справі про адміністративне правопорушення не можливо визнати правомірною та обґрунтованою, оскільки постанова не містить в собі посилання на докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і вказані обставини є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2009 року у справі № 2а-888/09 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби із забезпечення супроводження прапорщика міліції ОСОБА_2 серії АЕ №049378 від 03.10.2009 року по справі про адміністративне правопорушення - визнати протиправною та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: Л.А. Божко

ОСОБА_4

Судді:

ОСОБА_5