Справа № 339/251/15-а
Суддя: Поляниця М.М. М. М.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/251/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Поляниця М.М.

з участю: секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області «Про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії»,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 16 лютого 2015 року, був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, оскільки пропрацював 25 років на посаді масажиста, що відноситься до категорії молодших медичних працівників і має право на пільгову пенсію. При зверненні до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові йому було відмовлено впризначенні пільгової пенсії,з тих мотивів, що посада масажиста була віднесена до середнього медичного персоналу з 23 листопада 2007 року і тільки з цього часу робота масажиста може бути врахована до стажу за вислугу років, що складає 7 років 10 місяців та 20 днів. Проте даний висновок суперечить матеріалам які представив ним представлені відповідачу. Просить суд визнати неправомірну відмову управління Пенсійного фонду України в м.Болехові Івано-Франківської області про призначення пільгової пенсії з урахуванням 25-річної праці на посаді масажиста середнього медичного персоналу оздоровчого комплексу «Прикарпатська ватра» ДАТ «Укртрансгаз» з 07 вересня 1989 року по 16 лютого 2015 року.Зобовязати відповідача - управління Пенсійного фонду України у м.Болехові Івано-Франківської області призначитипільгову пенсію з урахуванням 25 річної праці на посаді масажиста середнього медичного персоналу оздоровчого комплексу «Прикарпатська ватра» ДАТ «Укртрансгаз» з 07 вересня 1989 року по 16 лютого 2015 року з часу звернення до відповідача про призначення пенсії тобто з 17 лютого 2015 року. Стягнути на його користь вартість послуг адвоката при складанні позовної заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві додатково пояснивши, що 07.09.1989 року влаштувався на посаду медбрата пансіонату «Прикарпатська ватра» в с. Лисовичі Стрийського району. Після зміни назви цієї лікувальної установи цього продовжував працювати медичним братом, а потім масажистом цього санаторію. Іншої посади масажиста поза категорією середнього медичного персоналу, в санаторію не було. На протязі часу роботи неодноразово проходив курси підвищення кваліфікації, як середній медичний персонал. Попередньо в 2014 році, до звільнення з роботи, я звернувся до службової особи управління Пенсійного фонду України в м. Болехові, яка вивчивши документи, заявила, що має право на пільгову пенсію та може звільнятись з роботи, що він і зробив 16 лютого 2015 року. Однак, коли він подав все необхідні документи для призначення пільгової пенсії, йому було відмовлено у призначення пільгової пенсії з тих мотивів, що посада масажиста була віднесена до середнього медичного персоналу з 23.11.2007 року і тільки з цього часу робота масажиста може бути врахована до стажу за вислугу років, що складає 7 років 10 місяців та 20 днів.

В судовому засіданні представник управління Пенсійного фонду України в м.Болехові позовні вимоги не визнав з підстав зазаначених у запереченні та пояснив, 17 лютого 2015 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як медичному працівнику. Згідно записів трудової книжки та додатковими документами, що втановлено, що в період роботи позивача з 19 серпня 1993 року по 01 лютого 2011 року його посада зазначена, як «массажист», яка не враховується до вислуги років оскільки законодавчими актами не віднесена до середнього медичного персоналу а тому було відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

Представник третьої особи ОСОБА_3І позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач працював медбратом, потім медичною сестрою-масажистом. Штатний розпис розробляв ДП «Львівтрансгаз». Функціональні обов'язки масажиста та медичної сестри одинакові. Записи у трудові книжки заносились на основі штатного розпису. Інший працівник - масажист ОСОБА_5 вишов на пенсії по вислузі років, як середній медичний персонал

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи у сукупності, давши їм правову оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.2, п.1 ч.1 ст.17, ст.3 КАС України даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. У справах щодо оскарження дій субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, безсторонньо, з дотриманням принципу рівності перед законом.

Статтею 19 Конституцій України встановлено, що державні органи, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень, в порядку і способом, які передбачені Конституцією України і законами.

Нормами ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на належне забезпечення в старості.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених Конституцією України. Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і набуте право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, статтями 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, не може бути звужено.

Відповідно до ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, медичні пра-цівники мають право на пільгові умови пенсійного забезпечення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в 1987 році закінчив Івано-Франківське медичне училище та здобув спеціальність фельдшера ( а.с.29).

З матеріалів справи, а саме копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 7 вересня 1989 року влаштувався на посаду медбрата пансіонату «Прикарпатська ватра» в с. Лисовичі Стрийського району. З 27 листопада 1989 року зазначений пансіонат був перейменований на санаторій «Прикарпатська ватра» ( в даний час оздоровчий комплекс «Прикарпатська варта» ДАТ «Укртрансгаз»)., де він він надалі продовжував працювати медичним братом. Позивач 19 серпня 1993 року переведений на посаду масажиста. З 01 лютого 2011 року переведений сестрою медичною з масажу середнього медичного персоналу ОСОБА_1 16 лютого 2015 року був звільнений з посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.6-11).

В 2003 році пройшов курс удосконалення курс удосконалення масажних кабінетів при Львівському медичному училищі підготовки та підвищення кваліфікації та отримав 2 категорію. В 2008 році пройшов курс удосконалення медичних сестер з лікувального масажу у Львівському медичному коледжу післядипломної освіти., про що свідчить свідоцтво про проходження спеціалізації, удосконалення ( а.с.28) В 2009 році проходив атестацію в атестаційній комісії при КЗ ЛОР «Львівська обласна лікарня відновного лікуванчя» і наказом по Головному управління охорони здоров'я Львівської ОДА від 27 березня 2009 року йому присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності «сестринська справа» та видано посвідчення №1.3.25 (а.с.30).

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності і інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу до дії цього Закону, зараховуються в страховий стаж у порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.

У розділі XV «Прикінцеві положення» вказаного Закону зазначено:

«2.Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють ... на посадах, що дають право на призначення пенсії за ... вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

16. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років».

Відповідно до ст. 51 зазначеного Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких приводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, який дає право на пенсію за віком.

У відповідності до ст.52 вказаного Закону право на пенсію по вислузі років мають «працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55».

Відповідно до ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію по вислузі років мають: «е) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

Таким чином, пенсія за вислугу років призначається відповідно до законодавства, яке діяло до вступу в дію Закону № 1058 і продовжує діяти до введення пенсійного забезпечення через професійні і корпоративні фонди.

Позивачу включено в загальний стаж період роботи з 19 серпня 1993 р. по 31 січня 2011 року масажистом санаторію «Прикарпатська ватра», але в пільговий медичний стаж для пенсії по вислузі років цей період відповідачем безпідставно не включений.

Відповідно до вказаних вище норм матеріального права медичні працівники мають право на пенсію по вислузі років.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року до події, факту застосовується той закон або нормативний акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909 (з подальшими змінами і доповненнями) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорона здоров'я і соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, в п.2 «Охорона здоров'я» якого передбачено право на пенсію по вислузі років всіх лікарів і середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) санаторно-курортних закладів. При цьому, в примітках до цього Переліку вказане наступне:

«2. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

3. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

4. При призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому Переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту».

Відповідно до статей 3 і 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я, установами охорони здоров'я є підприємства, установи і організації, завданнями яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом надання медико-санітарної допомоги, включаючи широких профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників. Безпосередньо охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні і інші установи охорони здоров'я.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 року № 385 затверджено Перелік установ охорони здоров'я, серед яких в п. 1.4 вказано санаторно-курортні установи (санаторії, санаторії-профілакторії, курортні поліклініки та інше). До цього діяв «Перелік установ охорони здоров'я, перелік лікарських посад та перелік посад фармацевтичних працівників» (за твердж. наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.06.1995 року № 114), до якого діяла Номенклатура лікарських посад в установах охорони здоров'я (затвердж. наказом МОЗ СРСР від 04.05.1970 року № 280, з подальшими змінами), якими санаторії також відносилися до установ охорони здоров'я.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про курорти», і п.1 постанови КМУ від 11.07.2001 року № 805 «Про затвердження Загального положення про курортно-санаторні установи», санаторно-курортні установи - це установи охорони здоров'я, яка забезпечує надання громадянам послуг лікувального, профілактичного і реабілітаційного характеру. Пунктом 8 вказаної постанови КМУ передбачено, що санаторії створюються для лікування захворювань органів кровообігу, травлення, обміну речовин, хвороб нервової системи, опорно-рухового апарату, органів дихання нетуберкульозного характеру, жіночої статевої сфери, шкіри, печінки і так далі.

При розгляді аналогічних пенсійних спорів Вищий адміністративний суд України багато разів висловлював свої правові позиції, відповідно до яких медичні сестри санаторіїв мають право на пенсію по вислузі років. Дивіться ухвали ВАСУ від 13.12.2012 року в справі № К/9991/49370/11-е (у ЕГРСР за № 28050044). від 23.06.2011р. у справі № К-2780/09 (у ЕГРСР за № 16577210) та інші.

В ході судового засідання встановлено і таке не оспорювалося сторонами, що як посадові так і функціональні обов'язки позивача були пов'язані з надання медичної допомоги з масажжу тобто він фактично працював медичною сестрою з масажу хоча в період з 19 серпня 1993 року по 01 лютого 2011 року його посада значаилась як массажист. Про те, що посада масажиста, на якій працював ОСОБА_1 була віднесена до середнього медичного пересоналу свідчать і штатні розписи санаторію "Прикарпатська ватра" починаючи з 1993 року. Інших посад масажистів у штатних розписах санаторію поза меджами середнього медичного пересоналу не було. (а.с.15-27).

Таким чином, період роботи позивача з 19 серпня 1993 року по 31 січня 2011 року масажистом санаторію «Прикарпатська ватра» підлягає включенню в спеціальний страховий стаж для призначення пенсії по вислузі років.

Відповідно до ст.99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний термін, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинно було дізнатися про порушення своїх прав, свобод або інтересів.

Позивач з заявою про призначення пенсії звернувся до відповідача 17 лютого 2015 року. Про порушення права на пенсійне забезпечення дізнався 09 квітня 2015 року після отримання відмови у призначенні пенсії за вислугу років (а.с.32). З позовом звернувся 22 червня 2015 року тобто в межах шестимісячного строку встановленого ст. 99 КАС України.

Специфіка спірних правовідносин, об'єктом яких є вирахування, призначення і виплата щомісячних пенсійних платежів, припускає тривалий характер порушення прав, за захистом яких вона звернулася до суду. Предмет цього спору безпосередньо пов'язаний з виплатою пенсії і визначенням її розміру.

Відповідачем порушено ст. ст. 19, 46, 64 Конституції України.

Дії відповідача відносно нього не можуть бути визнані такими, які здійснені на підставі та в межах повноважень і способом, встановленими Конституцією і законами України, неупереджено і сумлінно, а тому тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.87,94,98 підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 800 (вісімсот) грн. за надання правової допомоги адвокатом.

На підставі викладеного ст.ст.1,3,6,8,19,22-24,46,64 Конституції України, ст.24 Закону України«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.51,52,55 Закону України«Про пенсійне забезпечення», ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, ст.22 Закону України «Про курорти», п.1 постанови КМУ від 11.07.2001 року № 805 «Про затвердження Загального положення про курортно-санаторні установи»,Переліком організацій і установ освіти, охорона здоров'я і соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років (затвердж. постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909), керуючись ст.ст.2,10,11,71,72,94,138,143,159,161-163 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог оздоровчий комплекс "Прикарпатська ватра" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" філія "АГРОГАЗ" «Про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії» задоволити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в. Болехові Івано-Франківської області в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням 25-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Болехові Івано-Франківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя, з часу звернення а саме з 17 лютого 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 800 (вісімсот) грн. за надання правової допомоги адвокатом.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, через Болехівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

'Суддя М.М. Поляниця