Справа № 802/1785/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 липня 2015 р. Справа № 802/1785/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук А.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача (Вінницької митниці ДФС України): ОСОБА_2, ОСОБА_3

прокурора: Сосницької І.В.

у відсутність представника Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит"

до: Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про: визнання відмови протиправною та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" (ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", товариство, позивач) в особі представника ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (Вінницька митниця ДФС України, Вінницька митниця, митний орган, відповідач), Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про:

- визнання відмови Вінницької митниці Державної фіскальної служби України в митному оформлені придбаного ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", згідно контракту купівлі-продажу від 13.08.2014 року №081314-400, водотрубного котла на біомасі 400НР 250 PSIG з похилою відштовхуючою колосниковою решіткою, аксесуарами та допоміжними пристроями із звільненням від сплати ввізного мита та податку на додану вартість - протиправною;

- стягнення з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на користь ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" митні платежі в розмірі 5107796,01 грн., з яких 1514627,47 грн. ввізного мита, 3483643,17 грн. податку на додану вартість, 108109,75 грн. плати за зберігання майна, 1415,62 грн. надмірно сплачених коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою здійснення реконструкції існуючої котельні з встановленням додаткового котла на біопаливі між ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" та Hurts Boiler & Welding Company Inc. ("ОСОБА_4 енд Велдінг Компані Інкопорейтед") укладено контракт купівлі-продаж №081314-400 на виготовлення та поставку одного котла на біомасі 400 НР 250 PSIG з похилою відштовхуючою колосниковою решіткою, аксесуарами та допоміжними пристроями. Вказаний товар надійшов товариству і прийнятий на склад митниці 14 квітня 2015 р.

16 квітня 2015 р. товариство звернулось до начальника Вінницької митниці ДФС із заявою № 172, в якій просив про надання дозволу на митне оформлення товару зі звільненням від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, у відповідь на яку вінницька митниця повідомила про відсутність підстав для здійснення митного оформлення на пільгових умовах (лист № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р.).

З аналогічним попередньому питанням, товариство зверталось також до Державної фіскальної служби України та за розясненням до Комітету Верховної Ради України питань податкової і митної політики та отримало відповіді за змістом яких при ввезені на митну територію країни котельного устаткування, що працює на альтернативному виді палива, митне оформлення такого устаткування здійснюється в загальному порядку зі сплатою передбачених законодавством митних платежів.

20 травня 2015 р. з метою митного оформлення товару позивачем подано до Вінницької митниці ВМД №401090002/2015/010045, в якій задекларовано товар (котел водотрубний марки HURST моделі 400 НР 250 PSIG із складовими) та нараховано обовязкові платежі на загальних підставах з урахуванням позиції митного органу, викладеної у листі № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р. За митне оформлення товару сплачено 5757000 грн., з яких 1514627,47 грн. ввізного мита, 3483643,17 грн. податку на додану вартість та 757313,74 грн. додаткового імпортного збору. Сума в розмірі 1415,62 грн. була зайво перерахована.

Крім того, станом на 20.05.2015 р. позивачу нарахована плата за зберігання майна в розмірі 108109,75 грн., яка сплачена цього ж дня.

На думку позивача, відповідачем необґрунтовано та неправомірно відмовлено у здійснені митного оформлення придбаного товару із звільненням від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, оскільки, відповідно до положень Митного кодексу України та Податкового кодексу України, від сплати ввізного мита та податку на додану вартість звільняються операції з імпорту за кодами УКТ ЗЕД, визначені статтею 7 Закону України "Про альтернативні види палива", а саме: техніка, обладнання, устаткування, що використовуються для виготовлення та реконструкції технічних засобів з метою споживання біопалива, якщо такі товари не виробляються та не мають аналогів в Україні. До таких і відноситься придбаний котел.

За таких обставин, на думку позивача, відмова митного органу у розмитнені товару з преференцією, викладена у листі № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р. є протиправною, а надмірно сплачені митні платежі та плата за зберігання майна підлягають стягненню на користь товариства.

Ухвалою суду від 30.06.2015 року замінено неналежного позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" в особі представника ОСОБА_1 на належного - товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит".

До початку розгляду справи по суті представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 1415,62 грн. надмірно сплачених коштів.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2015 року дану заяву прийнято до розгляду.

Також в ході розгляду справи по суті представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 1514627,47 грн. ввізного мита, 3483643,17 грн. податку на додану вартість, 108109,75 грн. плати за зберігання майна.

Протокольною ухвалою від 09.07.2015 року суд прийняв дану заяву до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві з урахуванням заяв про зменшення розміру заявлених до стягнення сум. Вказав на помилковість позиції відповідача щодо ототожнення понять "технічні засоби з метою споживання біопалив", визначені у частини четвертій статті 7 Закону України "Про альтернативні види палива та технічні засоби, що працюють на біопаливі" зазначені у частині пятій цієї ж норми. Наполягав, що придбаний товар відноситься до техніки (обладнання, устаткування), яка звільняється від сплати митних платежів. Окремо зазначив, що митницею самостійно визначено код товару, який має преференції.

Представники Вінницької митниці проти заявлених вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволені з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема вказали наступне.

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою встановленою центральним органом виконавчої влади. Отже рішення митного органу щодо відмови у проведені митного оформлення викладається лише у вигляді картки відмови. Таким чином, лист - розяснення митного законодавства за № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р. не може вважатися відмовою у проведені митного оформлення. Товариством самостійно обчислено та сплачено суму митних платежів, які, за таких обставин, вважаються узгодженими, а отже підстави для стягнення коштів з бюджету відсутні.

Щодо водотрубного котла, придбаного позивачем, то такий, враховуючи його цільове призначення та використання, не відноситься ні до "технічних і транспортних засобів, що працюють на біопаливі", ні до "техніки, обладнання, устаткування, що використовуються для реконструкції існуючих і будівництва нових підприємств з виробництва біопалива". А відтак, норма законодавства, що звільняє від оподаткування митом та податком на додану вартість, передбачена пунктом 17 частини першої статті 282, пунктом 5 частини четвертої Розділу ХХІ МК України, не поширюється на спірний товар.

За клопотанням представника позивача в судове засідання викликано свідка митного брокера, що здійснювала оформлення та подання ВМД №401090002/2015/010045 до митного органу, - ОСОБА_5, яка пояснила наступне.

З метою розмитнення придбаного товару (котла) за пільговими умовами до митного органу подано відповідну заяву (№ 172 від 16.04.2015 р.), за наслідком розгляду якої митний орган відмовив у розмитнені котла без сплати митних платежів (лист №1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р.) Окрім того, в усній формі було повідомлено, що у разі заповнення ВМД з зазначенням преференцій буде вважатись, що така декларація заповнена з порушенням, за що буде застосовано штрафну санкцію у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів. З метою уникнення застосування штрафної санкції брокером і було заповнено ВМД з зазначення відповідних митних платежів без застосування преференції. Щодо визначення УКТЗЕД, то таке здійснено митницею, і саме вона вказала, що котел відноситься до товарної позиції 8402 12 0000, що й було відображено у ВМД.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі та свідка, суд встановив наступне.

13.08.2014 р. між ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" та Hurts Boiler & Welding Company Inc. укладено контракт купівлі-продаж №081314-400 на виготовлення та поставку одного котла на біомасі 400 НР 250 PSIG з похилою відштовхуючою колосниковою решіткою, аксесуарами та допоміжними пристроями.

16 квітня 2015 року ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" звернулось до Вінницької митниці з заявою №172 про надання дозволу на оформлення без сплати ввізного мита та податку на додану вартість на товар: комплектний обєкт "Водотрубний котел на біомасі 400 НР 250 PSIG з похилою відштовхуючою колосниковою решіткою, аксесуарами та допоміжними пристроями, що включають наступні частини: водотрубний котел на біомасі 400 НР 250 PSIG, розрахунковий тиск, система керування PLC 02 trim, дозуючі бункери, похила колосникова решітка, конвеєр видалення вологої золи, димосос (доданий), в кількості 1 штука (код згідно УКТЕЗД 8402 12 00 00) вартістю 655870 дол. США (далі товар, котел).

У своїй відповіді на подану заяву (лист № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р.) Вінницька митниця ДФС України, з посиланням на підпункт 17 пункту 1 статті 282, пункт 5 підрозділу 4 Розділу XXI Митного кодексу України та пункт 2 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, статті 7 Закону України "Про альтернативні види палива", вказала про відсутність підстав для здійснення оформлення товару зі звільненням ввізного мита та ПДВ.

На думку позивача, такий лист фактично є відмовою в митному оформлені товару зі звільненням від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, в звязку з чим і звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно пункту 17 частини першої статті 282 Митного кодексу України (далі МК України) у випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами з питань оподаткування, при ввезенні на митну територію України або вивезенні за її межі від оподаткування митом звільняються технічні та транспортні засоби, у тому числі самохідні сільськогосподарські машини, що працюють на біопаливі та класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД, визначеними статтею 7 Закону України "Про альтернативні види палива", якщо такі товари не виробляються в Україні. Порядок ввезення зазначених технічних та транспортних засобів, у тому числі самохідних сільськогосподарських машин, визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма міститься й у Прикінцевих та Перехідних положеннях МК України та Податковому кодексі України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пункту 5 частини четвертої Розділу ХХІ Прикінцевих та Перехідних положень МК України тимчасово звільняються від оподаткування ввізним митом при ввезенні на митну територію України та поміщенні в митний режим імпорту до 1 січня 2019 року - техніка, обладнання, устаткування, що використовуються для реконструкції існуючих і будівництва нових підприємств з виробництва біопалив і для виготовлення та реконструкції технічних і транспортних засобів з метою споживання біопалив, які класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними статтею 7 Закону України "Про альтернативні види палива", якщо такі товари не виробляються та не мають аналогів в Україні.

Згідно пункт "б" частини другої підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово, до 1 січня 2019 року, звільняються від сплати податку на додану вартість операції з:

- імпорту за кодами УКТ ЗЕД, визначеними статтею 7 Закону України "Про альтернативні види палива", техніки, обладнання, устаткування, що використовуються для реконструкції існуючих і будівництва нових підприємств з виробництва біопалива і для виготовлення та реконструкції технічних і транспортних засобів з метою споживання біопалива, якщо такі товари не виробляються та не мають аналогів в Україні, а також технічних та транспортних засобів, у тому числі самохідних сільськогосподарських машин, що працюють на біопаливі, якщо такі товари не виробляються в Україні.

В свою чергу, у частині четвертій статті 7 Закону України "Про альтернативні види палива" вказано, що до техніки, обладнання, устаткування, що використовуються для реконструкції існуючих та будівництва нових підприємств з виробництва біопалив та таких, що використовуються для виготовлення та реконструкції технічних і транспортних засобів з метою споживання біопалив, відносяться товари, які класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 8402, 8403, 8404, 8405, 8406, 8416, 8417, 8419, 8422 40 00, 8423 20 00 00, 8423 30 00 00, 8423 81, 8423 82, 8423 89 00 00, 8423 90 00 00, 8514.

Як встановлено судом, відповідно до заяви товариства за № 1302/7/02-80 від 31.01.2015 р. про надання дозволу на визначення коду комплектного обєкта Котел водотрубний на біомасі 400 HP 250 PSIG за кодом НОМЕР_1, управлінням АМП та МТР прийнято попереднє рішення "про класифікацію та кодування товару згідно з УКТ ЗЕД", у пункті 5 якого визначено код товару - НОМЕР_1.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, пятої, сьомої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обовязковими.

Слід зазначити, що «класифікація товару», в розумінні Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 р. за № 1085/21397 це визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про Митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Підсумовуючи викладене та аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що митний орган фактично погодився із застосованим позивачем кодом, оскільки підтвердив його своїм попереднім рішенням. Крім того, під час митного оформлення ніяких суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД або порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів не виявив. Принаймні доказів про зворотнє суду не надано.

Відтак, помилковою є позиція відповідача, яка полягає у тому, що хоч товару й визначено код 8402 12 00 00, однак, він не відповідає критеріям, наведеним у частині четвертій статті 7 Закону України «Про альтернативні види палива», а тому й не звільнений від сплати митних платежів. Адже при визначені коду товар класифікується з урахуванням всіх критеріїв.

При вирішені цього спору, суд виходить з того, що стаття 7 Закону України "Про альтернативні види палива" вказує перелік техніки, обладнання, устаткування, технічних засобів, які класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 8402, 8403, 8404, 8405, 8406, 8416, 8417, 8419, 8422 40 00, 8423 20 00 00, 8423 30 00 00, 8423 81, 8423 82, 8423 89 00 00, 8423 90 00 00, 8514 та з урахуванням перехідних положень Митного та Податкового кодексів України тимчасово звільнені від сплати митних платежів та ввізного мита.

Так, відповідно до Закону України "Про митний тариф України" до групи 84 "реактори ядерні, котли, машини, обладнання і механічні пристрої; їх частини" входять товари з позицією за кодом 8402, у яку, в свою чергу, входять товари з підкатегорії з кодом 8402 12 00 00 (який визначено придбаному позивачем котлу). А отже, з урахуванням наведених вище положень МК України та ПК України такий товар має передбачені ними преференції.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд керується й положеннями статті 248 МК України, відповідно до якої митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації та документів, необхідних для митного оформлення.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

В свою чергу, відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У пунктах 7.1, 7.2 Розділу VIІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, зареєстрованого Мін'юст України, 10.08.2012 за № 1360/21672, також вказано, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Таке рішення підлягає оскарженю.

Як встановлено судом, рішення щодо відмови у митному оформленні, встановлене наведеними вище нормами, митним органом не приймалось. Отже й не було фактичної відмови у розмитнені товару з застосуванням преференції, про яку вказує позивач. Таким чином, лист № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 р. не є відмовою у митному оформлені зі звільненням сплати митних платежів та податку, а лише розяснює позицію митного органу щодо відсутності пільг на певний товар.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до положень частини пятої статті 265 МК України декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Так, у цьому випадку, від імені товариства митну декларацію заповнено митним брокером, який діяв на підставі договору №39 від 1.11.2013 р. щодо надання брокерських послуг по митному оформленню та ним самостійно визначено у ВМД суму ввізного мита та ПДВ, які, в подальшому, сплачено позивачем.

Окремо суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин першої та другої статті 21 МК України за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів і зборів (заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді рішень органів доходів і зборів.

Як неодноразово зазначалось на звернення позивача за № 172 від 16.04.2015 р. про надання дозволу на оформлення без сплати ввізного мита надана відповідь за № 1685/8/02-80-25 від 20.04.2015 року, якою зазначено про відсутність підстав для здійснення митного оформлення товару зі звільненням від сплати ввізного мита та ПДВ.

Звернення позивача як і надання відповіді на нього відбувалось не під час митного оформлення, а тому оскаржувану відповідь не можна ототожнювати з рішенням (карткою відмовою) субєкта владних повноважень про відмову у прийнятті митної декларації або митному оформленні товару, яке приймається виключно під час митного оформлення та тягне за собою юридичні наслідки для особи і, відповідно, може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, слід розрізняти такі поняття як "митне оформлення", яке починається з моменту подання декларації і під час якого може бути прийнято рішення про відмову в ньому та "консультування з питань митної справи", яке може відбуватись до митного оформлення та не є рішенням про відмову у такому.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що митним органом не приймалось рішення про відмову в митному оформлені котла із звільненням від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, відсутній в цій частині предмет спору. Відтак, в задоволені позову слід відмовити.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 94 КАС України у звязку із відмовою в задоволенні позову відшкодуванню із Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 248, 264, 282 Митного Кодексу України, п. 5 ч. 4 Розділу ХХІ Прикінцевих та Перехідних положень Митного Кодексу України, п "б"ч.2 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України, Законом України "Про митний тариф України", ст. 7 Закону України "Про альтернативні види палива", абз. перший п.3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, п.п. 7.1, 7.2 Розділу VIІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна