Справа № 807/1154/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1154/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: Прокурор Іршавського району Закарпатської області, представник - ОСОБА_1;

відповідача: Білківська сільська рада Іршавського району Закарпатської області, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Прокурора Іршавського району Закарпатської області до Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про визнання нечинним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Іршавського району Закарпатської області (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про визнання нечинним та скасування рішення 23 сесії VІ скликання від 23.01.2015 року за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Зокрема, Рішенням відповідача 23 сесії VІ скликання від 23.01.2015 року за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах" було встановлено для всіх батьків плату за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах на території Білківської сільської ради на 2015 рік у розмірі 3-х гривень за один дітодень. Однак, відповідачем при прийнятті вище вказаного Рішення було порушено вимоги чинного законодавства України, внаслідок чого порушено законне право на безкоштовне харчування у дошкільних навчальних закладах сіл дітей, що виховуються у малозабезпечених сім'ях та відповідно, конституційні засади місцевого самоврядування. Відтак, позивач звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави, з метою захисту територіальної громади села Білки, а саме: малозабезпечених сімей. Таким чином представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак, 06.07.2015 року надіслав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності (а.с. 18). Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем 23.01.2015 року було прийнято Рішення 23 сесії VІ скликання за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах", у відповідності до якого було встановлено фінансування на харчування дітей за рахунок бюджету сільської ради з 01.01.2015 року в дошкільних навчальних закладах на території Білківської сільської ради у розмірі 3-х гривень за один дітодень, а також встановлено ставки батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах згідно чинного законодавства (а.с. 9).

У відповідності до статті 121 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Обираючи форму представництва, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно до п. 7 ст. З КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зокрема, згідно зі ст. 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон України №280/97-ВР) первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада міста.

Відповідно до п. 6 ст. 32 Закону України №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм.

Також, Рішенням Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року встановлено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. Конституційним Судом України також визначено, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин і в їх основі є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Відтак, позивачем, в межах наданих йому повноважень, було вивчено стан додержання законодавства про права і свободи дітей на території Іршавського району, а саме: щодо законності прийняття рішень органами місцевого самоврядування з питань організації харчування у дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладах району, а також, відповідно, забезпечення прав дітей на освіту, охорону життя та здоров'я.

Зокрема, як наголошував представник позивача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, Рішення відповідача 23 сесії VІ скликання від 23.01.2015 року за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах" не відповідає вимогам чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 25 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 року №1060-ХІІ організація та відповідальність за харчування у навчальних закладах державної та комунальної форми власності покладається на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, керівників навчальних закладів.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про дошкільну освіту" від 11.07.2001 року №2628-ІІІ (далі - Закон України №2628-ІІІ) організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані дошкільні навчальні заклади, органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів.

Згідно до п. 1 Порядку надання послуг з харчування дітей у дошкільних, учнів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 116 від 02.02.2011 року, організація харчування дітей у державних та комунальних навчальних закладах покладається на органи виконавчої влади, а в навчальних закладах, що належать територіальним громадам, - на органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 35 Закону України №2628-ІІІ встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що становить не менше 60 відсотків (у міській місцевості) та не менше 40 відсотків (у сільській місцевості) від вартості харчування на день.

Разом з тим, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 35 Закону України та п. 3 ч. 1 Постанови Кабінету міністрів України "Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів" від 26.08.2002 року № 1243 (далі - Постанова № 1243), від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, у яких сукупний дохід на коленого члена сім'ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення прав на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 року №1768-ІІІ (далі - Закон України №1768-ІІІ) визначено, що сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, - це малозабезпечена сім'я.

Зокрема, за даними управління праці та соціального захисту населення Іршавської районної державної адміністрації на даний час на обліку в управлінні знаходяться 342 сім'ї, яким призначено державну соціальну допомогу відповідно до Закону України №1768-ІІІ.

Відтак, оскаржуване Рішення 23 сесії VІ скликання від 23.01.2015 року за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах" було прийнято відповідачем з порушенням норм законодавства України, а саме: п. 2 ч. 5 ст. 35 Закону України №2628-ІІІ та п. 3 ч. 1 Постанови № 1243, що призвело до порушення законного права дітей, що виховуються у малозабезпечених сім'ях на безкоштовне харчування у дошкільних навчальних закладах.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані (заперечення проти позову відповідач суду не надав) та підлягають до задоволення повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Прокурора Іршавського району Закарпатської області до Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області - задовольнити.

2.Визнати нечинним та скасувати рішення 23 сесії VІ скликання Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 23.01.2015 року за №500 "Про розмір батьківської плати за харчування дітей в дошкільних навчальних закладах".

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_2

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 21 липня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 липня 2015 року.