Справа № 2а-2855/10/1870
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2010 р. Справа № 2а-2855/10/1870

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання-Нероди Г.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом підприємства Сумської обласної спілки споживчих товариств Лебединський ринок до Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області про визнання незаконними та скасування припису і рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство Сумської обласної спілки споживчих товариств Лебединський ринок (далі по тексту - позивач, ПСОССТ Лебединський ринок) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області (далі по тексту відповідач, Держцінінспекція), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просило скасувати рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №12 від 12.02.2010 року, а також припис №13 від 08.02.2010року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін.

Свої вимоги ПСОССТ Лебединський ринок мотивує тим, що рішення №12 від 12.02.2010 року та припис №13 від 08.02.2010року не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню. В обґрунтування вимог зазначив, що договори оренди торгових площ з підприємцями були укладені позивачем ще до набрання чинності Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затвердженого спільним наказом Міністерства економіки України та Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.06.2009р., № 638/109 (далі Порядок №638/109). Інших договорів оренди з моменту набрання чинності вказаного Порядку №638/109 позивач не укладав, а тому ПСОССТ Лебединський ринок, посилаючись на норми ст.ст. 11, 632 Цивільного кодексу України, вважає, що підприємство не було зобовязане застосовувати встановлений Сумською обласною державною адміністрацією граничний рівень рентабельності до вже діючих договорів, що були укладені раніше, та здійснювати перерахунок орендної плати, а тому висновки, викладені в акті перевірки щодо отримання підприємством необґрунтованої виручки не відповідають чинному законодавству.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №12 від 12.02.2010 року та припис №13 від 08.02.2010року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни вважає такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема Порядку №638/109, Закону України «Про ціни і ціноутворення». Відповідач стверджує, що з набранням чинності розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 25.05.2009р. за №275 «Про державне регулювання вартості послуг з оренди торгових приміщень (площ) та устаткування» (далі ОСОБА_3 №275), а також - 20.07.2009р. - Порядку №638/109, позивач повинен був привести ціну на оренду обєктів нерухомості у відповідність з нормами чинного законодавства та провести із споживачами перерахунки плати за послуги з оренди обєктів нерухомості, розміри плати на яку застосовані з порушенням діючого законодавства. З огляду на дані обставини відповідач вважає, що Держцініспекцією правомірно було визначено суму необґрунтовано отриманої виручки та у відповідності до Закону України «Про ціни і ціноутворення» нарахований штраф. (т.1, а.с.31-33).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з підстав, викладених у позові та у заяві про збільшення позовних вимог (т.2, а.с.82), підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позицію з підстав, зазначених у запереченні (т.1, а.с.31-33), підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що договори були укладені на невизначений строк, а тому з набранням чинності Порядку №638/109 позивач повинен був привести договори оренди у відповідність з нормами чинного законодавства, шляхом укладення додаткових угод з визначенням нової ціни, просив рішення Держцінінспекції про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №12 від 12.02.2010 року та припис №13 від 08.02.2010року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін залишити в силі, відмовивши у задоволенні позову.

Заслухавши повноважних представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ПСОССТ Лебединський ринок зареєстровано як юридична особа (), що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрації (т.1, а.с.51).

У період з 02.02.2010р. по 08.02.2010р. службовою особою Держцінінспекції на підставі посвідчення від 01.02.2010р. за №103 було проведено планову перевірку позивача за період з 01.01.2009р. по 31.01.2010р. на предмет дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №278 «Про заходи щодо стабілізації цін за надання послуг та оренду торгових приміщень (площ) у торговельних обєктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів в умовах фінансово-економічної кризи» (далі Постанова КМУ №278), наказу Міністерства економіки України та Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.06.2009р. за №638/109 «Про затвердження Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринку з продажу продовольчих та непродовольчих товарів» та розпорядження голови облдержадміністрації від 25.05.2009р. №275. Перевіркою Держцінінспекцією було встановлено порушення ПСОССТ Лебединський ринок у період з 20.07.2009р. по 31.01.2010р. п.п.1,7 Порядку №638/109, п.1 ОСОБА_3 №275, на підставі чого відповідачем зроблено висновок, що підприємство позивача, застосовуючи розмір орендної плати 35,00грн. за 1 квадратний метр в місяць мало рентабельності 46,8%, в результаті чого отримало необґрунтовану виручку в сумі 54 050грн. 33коп. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін та копією акта №27 від 08.02.2010р. (т.1, а.с.9-16).

Відповідно до ч.7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. На підставі акта за №27 від 08.02.2010року відповідач, керуючись п. 4 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. №1819 «Питання Державної інспекції з контролю за цінами» (далі Положення №1819), в межах пятиденного строку склав припис №13 від 08.02.2010року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін (т.2, а.с.83).

Крім того, на підставі ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» відповідачем 12.02.2010року було винесено рішення №12 «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін», згідно якого було вирішено вилучити у позивача 54 050грн. 33коп. необґрунтовано отриманої виручки та стягнути з ПСОССТ Лебединський ринок 108 100грн. 66коп. штрафу. Загальна сума стягнення, яка підлягала перерахуванню до Державного бюджету складала 162 150грн. 99коп. (т.1, а.с.8).

Однак, зроблені відповідачем висновки суд вважає необґрунтованими та зазначає наступне.

Статтями 6,17 КАС України передбачено, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 Положення №1819 визначені основні завдання Держцінінспекції, до яких відноситься, зокрема, організація та здійснення відповідно до законодавства функцій з контролю та нагляду за дотриманням центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів), проведення цінових спостережень на споживчому та товарних ринках. Згідно п.5 вказаного Положення №1819 Держцінінспекція має право приймати відповідно до законодавства рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів). Згідно ст.13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року № 298/519, підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Порушеннями порядку встановлення і застосування цін, за які накладаються економічні санкції, є, зокрема: застосування вільних цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режиму державного регулювання, застосування цін (тарифів) на продукцію (послуги, роботи) з рентабельністю, рівень якої перевищує встановлений відповідно до законодавства граничний.

Як вбачається із встановлених в судовому засідання обставин справи, підставою до прийняття оскаржуваних рішення та припису стало виявлене в ході перевірки порушення ПСОССТ Лебединський ринок державної дисципліни цін у період з 20.07.2009р. по 31.01.2010р. за рахунок застосування вільних цін (тарифів) на оренду обєктів нерухомості за умови запровадження для них режиму державного регулювання, застосування розміру орендної плати з рентабельністю, рівень якої перевищує встановлений відповідно до законодавства граничний, а саме: порушення вимог п.п. 1,7 Порядку №638/109 та п.1 ОСОБА_3 №275 (т.1 а.с.8,9-16, т.2 а.с.83).

При цьому, в пункті 1 Порядку №638/109 зазначено, що даний Порядок визначає механізм формування економічно обґрунтованих цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів. Згідно п. 7 Порядку №638/109 нормативи рентабельності встановлюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.96 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» (далі Постанова КМУ №1548) та не повинна перевищувати 20 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. за №278 «Про заходи щодо стабілізації цін за надання послуг та оренду торгових приміщень (площ) у торговельних об'єктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів в умовах фінансово-економічної кризи» (далі Постанова КМУ №278), якою внесені зміни до Постанови КМУ №1548, було постановлено, в тому числі, обласним державним адміністраціям вжити заходів до недопущення зростання цін за надання послуг та оренду торгових приміщень (площ) у торговельних об'єктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів та запровадити на період до подолання фінансово-економічної кризи у порядку, встановленому законодавством, регулювання цін за надання послуг та оренду торгових приміщень (площ) у торговельних об'єктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів. На виконання постанови КМУ №278 ОСОБА_3 голови облдержадміністрації від 25.05.2009 року за №275 було встановленого граничний норматив рентабельності за надання в оренду торгових приміщень (площ), торговельно-технологічного та/або холодильного устаткування в торговельних обєктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів у розмірі не вище 20 відсотків (т.1, а.с.17). ОСОБА_3 набрало чинності 29.05.2009р. (т.2, а.с.86). Порядок розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів був затверджений спільним наказом Міністерства економіки України та Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.06.2009р., № 638/109, який в свою чергу набрав чинності з 20.07.2009р. (Офіційний вісник України від 20.07.2009р., №52). Саме з набранням чинності 20.07.2009р. вказаного Порядку відповідач вважає, що ПСОССТ Лебединський ринок повинно було привести у відповідність ціни на оренду обєктів нерухомості та провести із споживачами перерахунок плати за послуги з оренди обєктів нерухомості, розміри плати на яку застосовані з порушенням діючого законодавства (т.1, а.с.9-16, т.2, а.с.83).

Проте суд не погоджується із висновками Держцінінспекції, оскільки з досліджених матеріалів справи, зокрема копій договорів оренди обєкта нерухомості, копій актів приймання-передачі в оренду обєкта нерухомості, копій додаткових угод (т.1 а.с.53-250, т.2, а.с.1-70), вбачається, що договори оренди обєктів нерухомості були укладені позивачем у період з 28 грудня 2007 р. по 01 червня 2009 р. Ціна на момент укладення договорів була встановлена між сторонами договору "за домовленістю". Договори були укладені на визначений строк - в п.4.1 кожного договору зазначено термін дії договору. При цьому, варто зазначити, що на момент набрання чинності Порядку №638/109 (20.07.2009 року) підприємці внесли попередню орендну плату і були звільнені від сплати орендних платежів на весь термін дії договорів (т.1 а.с.53-250, т.2, а.с.1-70). Факт оплати послуг з оренди у повному обсязі не заперечувався і самим відповідачем в ході перевірки (т.1, а.с.15).

В судовому засіданні представник відповідача в обґрунтування позиції зазначив, що договори були укладені на невизначений строк, при цьому посилаючись на норми ст. 632 Цивільного кодексу України та ст. 286 Господарського кодексу України Держцінінспекція наголошує, що з набранням чинності нормативних документів щодо Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринку з продажу продовольчих та непродовольчих товарів та державного регулювання вартості послуг з оренди торгових приміщень (площ) шляхом встановлення граничного рівня рентабельності, підприємство позивача повинно було провести розрахунок розміру орендної плати відповідно до діючого законодавства шляхом укладення додаткових угод. Однак, таку позицію відповідача суд вважає безпідставною, оскільки, зокрема, в кожному договорі та додатковій угоді до нього визначений конкретний термін його дії, на момент перевірки термін дії жодного договору не закінчився (т.1, а.с.53-250, т.2, а.с.1-70), а тому стверджувати що вони були укладені на невизначений строк, у відповідача не було підстав. Крім того, відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, на яку також посилається і відповідач (т.1, а.с.14), ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.53-250, т.2, а.с.1-70), договори оренди з підприємцями були укладені позивачем у період грудень 2007р.- червень 2009 р., - на той час Порядок №638/109 ще не набрав чинності, законодавством не було встановлено державне регулювання орендних цін, а тому сторонами договорів, правомірно у відповідності до ст. 632 Цивільного кодексу України орендну ціну в договорах було визначено «за домовленістю». Нових договорів після 01.06.2009 р. позивачем з підприємцями не укладались, що підтверджується поясненнями сторін та дослідженими матеріалами справи (т.1, а.с.9-16, т.1, а.с.53-250, т.2, а.с.1-70).

Згідно ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Саме такий випадок затвердження Порядку №638/109, прийняття ОСОБА_3 №275 та набрання ними чинності і повинен був стати, на думку відповідача, підставою до проведення позивачем перерахунків плати за послуги з оренди обєктів нерухомості.

Разом з тим, така позиція спростовується наступним. В п.2 Порядку №638/109 зазначено, що цей Порядок застосовується суб'єктами господарювання при укладанні договорів оренди на торгові приміщення (площі) та/або надання послуг з обслуговування приміщень (площ) та надання в оренду торговельно-технологічного та/або холодильного устаткування на ринках. Тобто, як свідчить аналіз вказаної норми, Порядок регулює відносини між субєктами господарювання при укладанні договорів оренди, однак, в ньому не зазначено, що субєкти господарювання повинні розірвати вже діючі договори та укласти нові або додаткові угоди. В матеріалах справи також міститься лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, спільним наказом (з Міністерством економіки України) якого був затверджений вказаний Порядок №638/109. В даному листі вказано, що вимоги Порядку №638/109 поширюються на правовідносини, що виникли між субєктами господарювання при укладенні договорів оренди на торгові приміщення (площі) та/або надання послуг з обслуговування приміщень (площ), та надання в оренду торговельно-технологічного та/або холодильного устаткування на ринках після набрання чинності цього Порядку. Головне управління економіки Сумської облдержадміністрації підтримало таку ж позицію (т.1, а.с.18-19,20-23).

Також варто зазначити, що стаття 5 Цивільного кодексу України визначає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. При цьому відповідно до пп.4 п. 5 Положення №1819 вимагати відповідно до законодавства усунення виявлених порушень порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів), а також здійснення перерахунку вартості товарів, робіт і послуг, ціни (тарифи) на які сформовані, встановлені та/або застосовані з порушенням законодавства для розрахунків із споживачами Держцінінспекція має право у випадку, якщо фактичну оплату товарів, робіт та послуг не проведено. Однак, як вбачається з досліджених матеріалів справи (т.1, а.с.15, 53-250, т.2, а.с.1-70), станом на момент набрання чинності Порядку №638/109 та на час перевірки, підприємцями, з якими позивачем укладено договори оренди обєкта нерухомості, у повному обсязі була внесена попередня оплата за весь термін дії договорів.

Таким чином, в судовому засіданні, не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем порушення норм чинного законодавства, на момент укладення договорів оренди обєкта нерухомості Порядок №638/109 не набрав чинності, державне регулювання орендних цін на той час не було встановлено, крім того на момент перевірки та набрання чинності вказаного Порядку підприємцями у повному обсязі була внесена орендна плата за весь термін дії договорів, при цьому діючим законодавством не передбачено право Держцінінспекції вимагати здійснення перерахунків наданих послуг після їх фактичної оплати. Враховуючи вищевикладене, висновки Держцінінспекції про отримання підприємством позивача необґрунтованої виручки є безпідставними, припис №13 від 08.02.2010року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення № 12 від 12.02.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін не можуть бути такими, що прийняті з дотриманням норм ч.3 ст. 2 КАС України, у звязку з чим позовні вимоги про визнання таких рішення та припису незаконними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 94 КАС України, вбачається необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь ПСОССТ Лебединський ринок повернення сплаченого при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 3грн. 40коп.(т.1, а.с.7).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов підприємства Сумської обласної спілки споживчих товариств Лебединський ринок до Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області про визнання незаконними та скасування припису і рішення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати припис Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області за №13 від 08 лютого 2010р.

Визнати незаконним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області за №12 від 12 лютого 2010року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь підприємства Сумської обласної спілки споживчих товариств Лебединський ринок сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 3грн. 40коп. < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі та подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

< Список > < ОСОБА_3 >

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 29.06.2010року.