Справа № 20449/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р. справа № 2/1342

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року у по справі №2/1342 за позовом Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська до ПП ОСОБА_1, третя особа на боці позивача яка не заявляє самостійних вимог: Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпропетровську про скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська звернулася до суду з позовом в якому просила скасувати державну реєстрацію приватного підприємця ОСОБА_1 Підставою для скасування державної реєстрації ДПІ зазначала те, що відповідач не подає звітності у податковий орган більше року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2010 року позов задоволено. Припинено фізичну особу підприємця Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ, вул..Шлохова,25/159, ідент.номер НОМЕР_1, р/р-відсутній.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що позивача не було повідомлено про заявлений ДПІ позов, про розгляд справи та прийняте судове рішення. Позивач до теперішнього часу здійснює підприємницьку діяльність, сплачує єдиний податок, подає до ДПІ декларації.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про державу реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 29.06.2000 року, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до Довідки наданою ДПІ у Амур-Нижньодніпровського району м. дніпропетровська від 28.05.2004 року №3661/6/171 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 остання податкова звітність надавалася 17.04.2003 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення ДПІ з позовом про скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач більше одного року не звітую до податкового органу, що відповідно до п.2 ст.38 ЗаконуУкраїни "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" є підставою для постановлення судового рішення про припинення фізичної особи-підприємця.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Отже, наведені підстави стосуються постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

Таким чином, судом застосовано норму матеріального права, яка не регулює питання припинення фізичної особи-підприємця, що було предметом спору у даній справі.

Підстави для припинення фізичної особи-підприємця визначені ч.2 ст.ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" і однією з таких підстав є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності.

У наданій довідці (а.с.4) податковий орган зазначив, що остання звітність відповідачем була подана 17.04.2003р. Позовна заява, в якій ДПІ стверджує про неподання звітності понад один рік, подана до суду 11.06.2004р.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно ч.4 ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларацію за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом.

Отже, звітним періодом, у який має бути подана декларація, є квартал та рік.

Відповідно до абз. «б»пп..4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Таким чином, враховуючи викладені норми матеріального права, строк подання декларації за ІІ квартал 2003р., оскільки згідно довідки відповідач подав податкову декларацію за І квартал 2003р., спливав у серпні 2003 року.

Отже, враховуючи дату подання позову до суду 11.06.2004р., податковий орган безпідставно стверджував про те, що відповідач, на час подання позову, не звітує понад один рік.

Крім цього, при вирішенні спору по суті колегія суддів приймає до уваги той факт, що відповідач до теперішнього часу здійснює підприємницьку діяльність, сплачує єдиний податок, подає декларації до податкового органу, який в свою чергу приймає ці декларації, видає відповідачу свідоцтва про право сплати єдиного податку і не порушує питання щодо неправомірної діяльності відповідача як субєкта підприємницької діяльності.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року у по справі №2/1342 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 09.12. 2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк