Справа № 817/1049/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1049/15

08 липня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 30.12.2014 року за №171 та №172.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після 01.01.2011 року накладення органами ПФУ штрафу на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за прострочення заборгованості із сплати страхових внесків, донарахованих органом Пенсійного фонду чинним законом не передбачено.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що спірні рішення винесені у чіткій відповідності до вимог Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі по тексту - Інструкція).

До початку судового засідання представник відповідача на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у період з 14.03.2003 року по 18.07.2014 року була зареєстрована субєктом підприємницької діяльності та перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області як платних страхових внесків.

26.11.2008 року посадовими особами відповідача здійснено позапланову перевірку правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати позивачем страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в ході якої було виявлено порушення п. 5 ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - несвоєчасне обчислення страхових внесків у вересні 2005 року та в січні 2006 року в сумі 700,96 грн. За результатами даної перевірки складено Акт № 253 від 26.11.2008 року (а. с. 62-64), на підставі якого управлінням Пенсійного фонду України в Рівненському районі було виставлено позивачу вимогу про сплату боргу від 27.11.2008 р. № Ф-373, якою донараховано страхових внесків на суму 5963,43 грн. (а. с. 66).

11.12.2008 року відповідачем прийнято рішення №1088 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (а.с.65), яким застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 11669,20 грн.

Вимога та рішення вручені позивачу у встановленому порядку (а.с.84, 86).

Не погоджуючись із вимогою управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області № Ф-373 від 27.11.2008 року, позивачем було її оскаржено в судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2009 року (№ 2а-7312/08/1770), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року (справа №9104/32847/10), в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсною вимоги про сплату боргу від 27.11.2008 №Ф-373 відмовлено.

Рішення №1088 від 11.12.2008 року про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків позивачем не оскаржувалась.

На відшкодування заборгованості та на підставі ч. 3 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачем для позивача було виставлено вимогу №Ф-27У від 05.01.2009 р. на суму 17346,72 грн. (а. с. 67).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2009 року (справа № 2а/1770/2997/2012) стягнуто з фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та фінансові санкції в сумі 17346,72 грн.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції №124 (а. с. 46) підтверджується, що заборгованість у сумі 17346,72 грн. сплачена позивачем 12.03.2014 року.

25.07.2014 року відповідачем на підставі п. 10.5 Інструкції та п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виставлені рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №157 на суму 11894,40 грн. (за період з 11.12.2008 року по 29.05.2014 року) та №158 на суму 23105,02 грн. (за період з 26.12.2008 року по 29.05.2014 року)

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 року у справі №817/2292/14, що набрала законної сили 14.10.2014 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, визнано протиправним та скасовано рішення УПФ в Рівненському районі Рівненської області від 25.07.2014 року №157 та №158 (а.с.47-48) у звязку із невірним визначенням органом пенсійного фонду періоду, за який позивач зобовязаний сплатити пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків.

30.12.2014 року відповідачем на підставі п. 10.5 Інструкції та п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виставлені рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №171 на суму 11451,56 грн., в т.ч.567,75 грн. штраф, 10883,81 грн. пеня (за період з 11.12.2008 року по 12.03.2014 року) та №172 на суму 22194,82 грн. (за період з 26.12.2008 року по 12.03.2014 року).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 1 ст. 14 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) субєктами системи пенсійного забезпечення є страхувальники. Страхувальниками є роботодавці підприємства, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

Відповідно п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 20 даного Закону № 1058-IV страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 2 частини девятої статті 106 Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року та пп. 9.3.2 п. 9.3. Інструкції було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Із набранням чинності Законом № 2464-VI наведена вище норма матеріального права була скасована (підпункт й пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

У відповідності до пункту 10.5. Інструкції рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту цієї Інструкції, яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що позивачем було допущено порушення граничних термінів сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплата суми заборгованості згідно з постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2009 року (справа № 2а/1770/2997/2012) була здійсненна лише 12.03.2014 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції.

Як вбачається зі спірних рішень управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області №171 та №172 від 30.12.2014 року пеня ОСОБА_5 нарахована за період з 11.12.2008 року по 12.03.2014 року та з 26.12.2008 року по 12.03.2014 року відповідно.

Відповідно до п.7.1 Порядок розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 N 21-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20 січня 2004 р. за N 81/8680, процедура оскарження (узгодження) закінчується, зокрема, днем прийняття судом рішення у справі за позовом страхувальника, банку, організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, щодо визнання недійсним рішення (вимоги про сплату недоїмки) органу Пенсійного фонду.

Як зазначалось вище, позивач оскаржив в судовому порядку вимогу про сплату боргу від 27.11.2008 №Ф-373. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2009 року (№ 2а-7312/08/1770), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 року (справа №9104/32847/10), в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до ст.254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки до набрання законної сили постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2009 року у справі № 2а-7312/08/1770 вимога про сплату боргу від 27.11.2008 №Ф-373 вважалась неузгодженою, відповідачем неправомірно нараховано пеню згідно рішення №171 від 30.12.2014 року за період з 11.12.2008 року до 04.12.2013 (день набрання законної сили ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду та закінчення процедури оскарження (узгодження)). Одночасно, за період з 04.11.2013 року по 12.03.2014 року (98 днів) пеня нарахована правомірно.

З огляду на зазначене, рішення Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 30.12.2014 року №171 в частині нарахування пені в розмірі 10325,21 грн. підлягає скасуванню.

Що стосується рішення від 30.12.2014 року №172, то з огляду на ті обставини, що воно прийнято у зв'язку із несвоєчасною сплатою фінансових санкцій, донарахованих рішенням відповідача від 11.12.2008 року №1088, яке не оскаржувалась позивачем, підстави для визнання його протиправним відсутні.

Стосовно доводів позивача про те, що після 01.01.2011 року накладення органами ПФУ штрафу на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за прострочення заборгованості із сплати страхових внесків, донарахованих органом Пенсійного фонду не передбачено суд зазначає таке.

Дійсно, із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VІ п.2 ч.9 ст.106 із Закону № 1058-ІV була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Таким чином, оскільки заборгованість зі сплати страхових внесків виникла до 1 січня 2011 року, відповідач має право здійснювати контрольні функції щодо правильності нарахування, своєчасності та сплати страхових внесків і застосовувати фінансові санкції згідно із законодавством, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосовувати штрафні санкції також і після цієї дати.

Судом при прийнятті рішення враховано правові позиції Верховного Суду України від 20 листопада 2012 року у справі №21-367а12, від 04 червня 2013 року у справі №21-170а13, згідно з якими нарахування після 1 січня 2011 року органом Пенсійного фонду на підставі пункту 5 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-ІV штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до цієї дати, є протиправним.

Одночасно суд зазначає, що положення абз. 3 п. 10.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663, згідно яких нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно, станом на день прийняття оскаржуваних рішень та постанови суду є чинними.

З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки судом позовні вимоги задоволені частково та враховуючи ту обставину, що адміністративний позов містить вимогу майнового характеру, яка оплачена позивачем у розмірі 10% від ставки судового збору, суд стягує з позивача до Державного бюджету України 706,65 грн. Судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 30.12.2014 року №171 в частині нарахування пені в розмірі 10325,21 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 705,65 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.