Справа № 703/3645/15-а
Суддя: Компанієць О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/3645/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ м. Сміли Черкаської області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Постановою інспектора ДПС ВДАІ м. Сміли Черкаської області ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року серії ВК1 № 112070 на ОСОБА_1 було накладено штраф в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він о 16 годині 12 хвилин 25 червня 2015 року по вул. Свердлова в м. Смілі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив розворот через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною і скасування постанови, оскільки здійснив розворот через подвійну осьову смугу таким же чином, як і інші водії перед ним. Перед розворотом він переконався, що на зустрічній смузі відсутній рух транспорту та ввімкнув аварійну сигналізацію. При цьому вважає, що факт вчинення ним цього правопорушення жодними доказами не підтверджується, тому постанову про адміністративне правопорушення належить скасувати. Крім того, інспектори ДАІ не розяснили йому права. Внаслідок винесення постанови на місці складання протоколу він не зміг скористатись цими правами.

Відповідач просив в позові відмовити, оскільки ОСОБА_1 перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки 1.3 свідомо і безпосередньо перед автомобілем ДАІ, який стояв на протилежному боці проїзної частини. Зміст ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 було розяснено, однак він відмовився підписати протокол. Коли наведені обставини письмово підтвердили двоє свідків, ОСОБА_1, порадившись з кимось по телефону, підписав протокол.

Суд вважає, що в позові належить відмовити з таких підстав.

ОСОБА_1 як в позовній заяві, так і в наданих суду поясненнях визнав, що близько 16 години 10 хвилин 25 червня 2015 року по вул. Свердлова в м. Смілі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив розворот через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3. Перетинати лінію 1.3 заборонено главою 1 розділу 34 ПДР України. Визнаний позивачем факт вчинення правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 122 КУпАП як порушення водіями транспортних засобів розмітки проїзної частини дороги, на підставі ч. 3 ст. 72 КАС України не підлягає доведенню.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями засобів відеозапису.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП) та винність ОСОБА_1 в його вчиненні на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 688856 та відеозапису порушення.

ОСОБА_1 не оспорював наведений протокол як доказ правопорушення.

Позивач стверджував, що відеозапис перетину подвійної суцільної смуги дорожньої розмітки не є доказом правопорушення, оскільки був здійснений побутовою відеокамерою, а не приладом, дозволеним для виявлення і фіксації порушень ПДР відповідно до наказів МВС від 1 березня 2010 року №33 та № 111 від 27 березня 2009 року.

Однак наказ № 111 не визначає переліку приладів чи засобів, відеозапис яких є доказом правопорушення.

Пунктом 1 МВС від 1 березня 2010 року №33 затверджено перелік засобів, що використовуються у підрозділах ДАІ МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР. Дійсно, в пункті 2 цього Переліку зазначено лише спеціальні технічні засоби «ВИЗИР», «АРЕНА» та «TruСАМ», що мають функції відеозапису. Однак цей пункт Переліку визначає лише моделі спеціальних технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі. Він не визначає (і, відповідно, не забороняє використовувати) технічні засоби, які не є спеціальними, а також ті, що працюють в ручному (а не автоматичному) режимі.

Пункт 2 Переліку до наказу № 33 стосується лише «технічних засобів, що мають функцію відеозапису», а саме засобів вимірювання швидкості, які також мають таку функцію як додаткову. Наказ № 33 не визначає «технічних приладів (не засобів!), що мають функцію відеозапису» та «засобів відеозапису». Однак і технічні прилади, що мають функцію відеозапису, і засоби відеозапису (якими, власне, і є відеокамери, що мають єдину функцію) можуть використовуватись для одержання доказів адміністративного правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП.

Відеозображення саме по собі є доказом певних обставин, наявність яких будь-яка особа може встановити за допомогою зору без спеціальних засобів (на відміну від швидкості руху тощо).

На відеозаписі, оглянутому судом, чітко видно, як автомобіль НОМЕР_2 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки по вул. Свердлова в м. Смілі. Позивач не стверджував, що відеозапис є підробленим, ознак підроблення відеозапису не наводив.

Твердження позивача, що відповідач не розяснив йому права, визначені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, спростовуються приєднаними до протоколу поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 25 червня 2015 року. Крім того, в протоколі мається підпис ОСОБА_1 про розяснення йому цих прав.

Надуманим є твердження позивача, що винесення постанови на місці вчинення правопорушення є незаконним, оскільки він був позбавлений можливості скористатись правами, визначеними ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 міг відмовитись давати пояснення щодо себе. Місце винесення постанови ніяк не впливала на можливість реалізації ним цього права.

Не впливало місце розгляду справи і на можливість реалізації прав, наданих статтею 268 КУпАП особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута в присутності ОСОБА_1 Суд вважає, що і право скористатись юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права порушене не було, оскільки ОСОБА_1 не заявив про необхідність такої допомоги: відповідне клопотання в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє, хоча позивач особисто зробив там запис про незгоду із притягненням його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки під час розгляду справи не підтвердились підстави, з яких було заявлено позовні вимоги, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до інспектора ДПС ВДАІ м. Сміли Черкаської області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги особою, яка її подасть, одночасно має бути надіслана в Київський апеляційний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не буде скасовано.

Головуючий: О.В. Компанієць