Справа № 11570/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2010 р. справа № 2а-421/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Юхименка О.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2010 року

у адміністративній справі № 2-а-421/10 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

в с т а н о в и л а :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1.ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування «з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, та зобов язано відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В інший частині позовних вимог судом було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Апеляційна скарга відповідача мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та не врахуванням положень Законів України про Держаний бюджет на відповідний рік, компетенції органів Пенсійного фонду України, відсутності фінансування даного виду видатків та не врегулювання на законодавчому рівні питання щодо механізму виплати підвищення до пенсії дітям війни.

Сторони, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду заяв про розяснення судового рішення. Заяв про відкладення судового засідання від сторін до суду не надходило, що відповідно до ч.4 ст.196 КАСУ та ч.1 ст.41 КАСУ надає колегії суддів можливості розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправна бездіяльність територіального органу Пенсійного фонду щодо забезпечення права позивача на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни починаючи з 2006 року.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, і матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська та має статус дитини війни, що відповідно надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України Про соціальний захист дітей війни № 2195-IV від 18.11.2004 р. (далі Закон № 2195-IV від 18.11.2004 р.), який набрав чинності з 01.01.2006 року.

Згідно статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги за 2008 рік суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст.99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2006-2009 рік, подано до суду 21.09.2009 р., тобто з пропуском встановлено строку звернення до суду.

У відповідності до ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Представник відповідача, подав до суду заперечення на адміністративний позов в якій наполягав на відмові у задоволенні позову, в тому числі, і з підстав пропуску позивачем річного строку звернення до суду (а.с.23).

Вказані доводи представника відповідача залишені судом першої інстанції поза увагою.

За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (21.09.2009р.) та з огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині зобовязання відповідача здійснити щомісячне нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії за період з 22 травня 2008 року по 20 вересня 2008 року - скасувати, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок підвищення до її пенсії як дитині війни з прийняттям Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року, яким визнано неконституційним положення п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та встановлено інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії дітям війни.

Управління Пенсійного фонду України дійсно повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на її користь заборгованість з цих виплат.

Оскільки відповідач будь-яких дій з перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії не здійснювало, враховуючи час звернення до суду позивача з позовом, колегія судів приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплатити суму щомісячного підвищення до пенсії , передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з 21 вересня 2008 року.

Також, не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача щодо захисту його права на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01 січня 2009 року.

У 2009 року законодавцем не вносилося змін до редакції статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»стосовно цього розміру підвищення до пенсії «дітям війни». Тому позивач має право отримувати підвищення до пенсії, а відповідач повинен нараховувати та виплачувати у 2009 році підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджує протиправність його бездіяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно роз'ясень Пенсійного фонду України від 14.06.2010 року № 10054/09-10, якщо в резолютивній частині рішення суду не вказана кінцева дата перерахунку та виплати пенсії,перерахована за судовим рішенням пенсія повинна виплачуватись до зміни законодавчих норм,що регулюють призначення пенсії цього виду або до зміни обставин, на які спирався суд при винесенні рішення

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суди обґрунтовано до уваги не взяли, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судами першої інстанції не розглядалися.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2010 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 21 вересня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає чинності в порядку ст.. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України - протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених КАС України, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: В.Ю. Поплавський