Справа № 464/12746/13-а 2-а/464/3/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Справа № 876/9869/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судових засідань Сідельник Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 06.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сихівського районного відділу у м. Львові Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Сихівського районного відділу у м. Львові Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області про визнання неправомірними дій.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 06.03.2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, зазначену постанову оскаржив ОСОБА_2, який просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та залишити без розгляду позовну заяву.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що ОСОБА_3 22.11.2009 року знята з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, яку приватизувала донька останньої - ОСОБА_5 та на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя право власності на дану квартиру від останньої перейшло до ОСОБА_6 01.02.2013 року ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 01.02.2013 року відчужив квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2., який на сьогоднішній день є власником цього нерухомого майна.

Апелянт вважає, що ОСОБА_3 знято з реєстрації правомірно і це стверджується представленою ксерокопією поданої до відділення у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області та відміткою в паспорті щодо зняття з реєстрації.

Окрім цього апелянт вважає, що суд першої інстанції не провів належним чином заміни неналежної сторони у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2009 року ОСОБА_5 до ВГІРФО Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області було подано заяву від імені ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов, вважаючи постанову Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 26.11.2013 року про закриття провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 за ст.358 ч.1 КК України (підроблення документів) та показання ОСОБА_5 доказом, що в силу приписів ч.3 ст.72 КАС України не потребують доказуванню.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваних дій відповідача.

Так за приписами ч.3 та 4 ст. 72 КАС України визначено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже у даній справі наведені судом фактичні дані не підпадають під вимоги зазначених приписів ч.3 та 4 ст. 72 КАС України та підлягають доказуванню.

Преамбулою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції від 02.12.2010 р., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1382-IV) встановлено, що цей Закон, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону № 1382-ІУ встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Механізм реалізації цієї законодавчої норми був передбачений у п. 4 Глави ІІ Примірним регламентом з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 3 лютого 2006 року № 96, відповідно до якого за заявою особи про зняття з реєстрації місця проживання за примірною формою, наведеною в додатку 1, уповноваженою особою органу реєстрації заповнюється чотири примірники талона зняття з реєстрації місця проживання та вносяться відповідні відомості до паспортного документа шляхом проставляння штампа зняття з реєстрації відповідного зразка (додаток 13).

Звертаючись з питанням зняття з реєстрації місця проживання громадянин отримує пустий бланк форми заяви за формою наведеною у додатку №1 до Примірного регламенту, заповнює його та передає уповноваженій службовій особі відділенням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб через паспортистів житлово-експлуатаційної контори. Резолюція завідувача відділенням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб проставляється лише після заповнення заяви та на пустих бланках не ставиться.

З представленої копії заяви ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця її проживання (кв. АДРЕСА_1) поданої 22.10.2009 року вбачається, що така заповнена, де зазначено, що вибуває на проживання в АДРЕСА_2 та належним чином засвідчена, у верхньому лівому куту проставлена резолюція завідувача відділення у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 підтвердила, що мати ОСОБА_3 дійсно проживала в АДРЕСА_2 і це також підтверджується позовною заявою, де зазначено вказаний населений пункт як місце проживання ОСОБА_3

На виконання вимог ст.7 Закону №1382- ІУ ВСГІРФО Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області проставлено штамп знята з реєстрації у паспорті серії НОМЕР_1 22.11.2009 року ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

За умови, коли позивач належним чином оформила документи на зняття з реєстрації місця проживання, мала право на таку дію, тому дії відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області щодо зняття з реєстрації ОСОБА_3 є правомірними.

Окрім цього необхідно зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 р. № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби» утворено як юридичну особу публічного права Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 р. № 346 «Про ліквідацію урядових органів», серед органів, що ліквідуються визначено, зокрема, Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Також, вказаною постановою встановлено, що урядові органи, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.

Лише наказом МВС України № 626 від 17.07.2012 року функцію реєстрації місця проживання фізичних осіб було передано Державній міграційній службі України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в процесі ліквідації Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб не було визначено його правонаступника та було вказано про передачу певних функцій до Державної міграційної служби, отже, відповідно до вказаного Державна міграційна служба не є правонаступником відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області щодо визнання дій останнього від 02.11.2009 року протиправними та не може нести відповідальність за вказані дії.

Суд першої інстанції визнаючи протиправними дії відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області не звернув увагу на те, що заявою представника позивача від 04.02.2014 року, зареєстрованої в суді 05.02.2014 року за №2576 уточнено вимоги позовної заяви, а саме позивачем визначено відповідачем Сихівського районного відділу у м. Львові Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області.

Судом першої інстанції з часу наведеної заяви представника позивача в журналах судових засідань, повістках про виклик в судові засідання відповідача та вступній частині оскаржуваної постанови Сихівського районного суду м. Львова від 06.03.2014 року визначено таким лише Сихівський РВ у м. Львові Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області, якому і скеровувались виклики до суду.

З наведеного необхідно зробити висновок в тому, що суд першої інстанції в порядку ст .52 КАС України провів заміну неналежного відповідача - відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського районного відділу Головного УМВС України у Львівській області на належного - Сихівський РВ у м. Львові Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області.

За наведеними приписами ст.52 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями заміни неналежної сторонни у справі.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також, відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову необхідно скасувати та прийняти нову.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Сихівського районного суду м. Львова від 06.03.2014 року у справі №464/12746/13а та прийняти нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 21.07.2015р.