Справа № 22-а-2143/11
Суддя: Курій Н. М.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-2143/11 Головуючий у 1 інстанції: Пак В. М.
Категорія: 70 (10.3.1) Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2011 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Курій Н.М.

суддів : Цяцяка Р.П., Мацея М.М.

за секретаря Колодки М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом, адміністративну справу відповідно до Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами" від 02.12.2010 року за апеляційними скаргами Управління пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області та ОСОБА_2 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4-О.А., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Управління пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області про виплату допомоги Дітям війни,

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися в порядку адміністративного судочинства до суду з позовами про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їм щомісячні надбавки до пенсій, як дітям війни.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2008 року позови задоволено частково. Суд вирішив зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза періоди з 09.07.2011р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. з врахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята виплачених сум.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що позивачі, як діти війни, мають право на підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, оскільки рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідно, положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, та положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, якими обмежувалась дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнина відповідний рік.

Постанову суду оскаржили Управління пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області та ОСОБА_4.

Управління пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області просить скасувати постанову в частині задоволення вимог позивачів з підстав неповного зясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права і ухвалити нову, якою відмовити позивачам у задоволенні їх позовів.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах, передбачених Законами України Про Державний бюджет Українина відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на те, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просить постанову суду скасувати і постановити нову про нарахування і виплату їй допомоги як дитині війниза період з 01.01.2006р. по 30.04.2009р. та нарахувати і виплатити їй компенсацію втрати частини щомісячних підвищень до пенсії у звязку із порушенням строків їх виплати за період 01.01.2006р. по 30.04.2009р.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В запереченні на позов відповідач звертав увагу суду, що позивачами пропущено строк для звернення до суду, однак такий судом першої інстанції поновлено, а в апеляційній скарзі апелянтом вимога про застосування строку не зазначалася.

Судом встановлено, що позивачі мають статус дітей війни згідно зі ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, про що є відмітки в пенсійних посвідченнях, та перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипередбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком визначається згідно ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законами України Про Державний бюджет України на 2007 рікта Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів Українидію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнибуло обмежено.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням статті 111 цього Закону, тобто судом вірно було встановлено, що з 09.07.2007 року відповідач був зобовязаний нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначених вище рішень, визнані неконституційними положення вищезазначених Законів України Про Державний бюджет, втратили чинність, і з цього часу (з 9 липня 2007 р. та 22 травня 2008 р. відповідно) дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивідновлено.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про недопустимість застосування мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннята нарахування такого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, оскільки реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від відсутності встановленого законом іншого мінімального розміру пенсії за віком та пріоритетністю законів над підзаконними актами. Крім того, відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого Законом України Про соціальний захист дітей війнипідвищення до пенсії, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Щодо посилання апелянта на спосіб захисту порушеного права, то згідно з п.6 ст.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фону України від 30.04.2002 р. №8-2 (в редакції від 25.02.2008 р. №5-5) управління призначає (здійснює перерахунок) та виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Таким чином, Управління Пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області, в якому позивачі перебувають на обліку, є належним відповідачем по справі та з врахуванням того, що Суд не може перебирати на себе функцію, покладену законодавством на відповідний орган, то районним судом правильно зобов'язано апелянта до вчинення дій, а саме: здійснення нарахувань та виплати підвищення до пенсії, з врахуванням виплачених раніше сум.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, правильно виходив з того, що невиплата підвищення до пенсії позивачам заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача, і способом відновлення порушених права позивачів є покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниз урахуванням проведених виплат.

Щодо посилання апелянтки ОСОБА_2 щодо виплати їй компенсації у звязку із порушення строків виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни, то такі не заслуговують на увагу, оскільки Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплатипередбачено, що компенсація визначається на нараховані, але вчасно не виплачені суми. Однак в даному випадку, відповідач таких сум позивачу не нараховував, а перерахунок грошової допомоги буде проведений на підставі рішення суду, тому відсутні правові підстави для здійснення зазначеної вище компенсації.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції.

Постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2009 року є законною і обґрунтованою, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 212 КАС України, Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами" від 02.12.2010 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги Управління пенсійного фонду України у Стрийському районі Львівської області та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову - Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2009 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.