Справа № 2-а-290/10
Суддя: Труш В. О.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

19.11.2010 Справа № 2-а-290/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2010 року смт. Любешів

Любсшівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Труша В.О.,

за участю

секретаря судового засідання Поліщук І.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Любешівський районний суд з позовом до інспектора ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 вересня 2010 року інспектором ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 203976, якою на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Дана обставина підтверджується постановою серії ВА № 203976 від 21 вересня 2010 року, відповідно до якої він цього дня о 03 год. 35 хв. на 33 км. автодороги Ульяновка-Миколаїв керував автомобілем "МАЗ-64229", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, при цьому рухався зі швидкістю більше 80 км/год., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась інспектором за допомогою радіолокаційного приладу "Сокол".

Позивач вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, тому що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення. Зокрема, у вказаних у постанові часі і місці він рухався автомобілем "МАЗ-64229", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ВSS АС 9469 ХХ, піднімаючись на гору, що виключає саму можливість такої швидкості. Крім того, йому не було вручено протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, а тому він не знав про час і місце розгляду справи. Також вважає неналежним доказом у справі показання приладу "Сокол", оскільки він використовувався не в автоматичному режимі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги із зазначених підстав підтримав повністю, пояснив, що 21 вересня 2010 року о 03 год. 35 хв. на 33 км. автодороги Ульяновка-Миколаїв керував автомобілем "МАЗ-64229", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ВSS АС 9469 ХХ, рухався зі швидкістю до 60 км/год. При цьому був зупинений інспектором ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2, який склав на нього адмінпротокол та виніс постанову ніби-то за перевищення швидкості руху, хоча цих документів йому не вручив та не взяв до уваги його пояснень, що стосуються дійсної швидкості руху.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає у випадку перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Судом встановлено, що 21 вересня 2010 року інспектором ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 відносно позивача було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА № 203976, відповідно до якої ОСОБА_1 цього дня об 03 год. 35 хв. на 33 км. автодороги Ульяновка-Миколаїв керував автомобілем "МАЗ-64229", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ВSS АС 9469 ХХ зі швидкістю більше 80 км/год., чим допустив порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась радіолокаційним вимірювачем швидкості "Сокол" №0408307. Згідно вказаної постанови на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З позовної заяви та показань в суді позивача вбачається, що ОСОБА_1 не згоден з винесеною постановою. Заперечує факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню, зокрема такі обставини: чи було вчинено правопорушення, чи є обставини, що помякшують відповідальність, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, винесеній інспектором ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Згідно Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України № 111 від 13.11.2006 року слідує, що до використання спеціальних приладів допускаються співробітники, які вивчили специфіку їх роботи і здали відповідні заліки. Тому в постанові має бути вказано, хто і на яких підставах використав радіолокаційний прилад вимірювання швидкості "Сокол", оскільки він працював не в автоматичному режимі. Однак і цих вимог закону дотримано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість жодного доказу в заперечення позову не надійшло.

Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області т інспекторомДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 належних доказів щодо законності своїх дій в суд не подано, також не було надано матеріалів справи та всіх документів і доказів, на підставі яких була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ВА № 203976 від 21.09.2010 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на односторонність і поверховість досліджених обставин по справі по адміністративному правопорушенню, постанова серії ВА № 203976 від 21.09.2010 року, винесена інспектором ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, підлягає скасуванню за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 70-71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, ч.1 ст.122 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповільності задовольнити повністю.

Постанову інспектора ДПС Ульяновського ДПС ОСОБА_2 серії ВА № 203976 від 21 вересня 2010 року відносно ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Постанова не оскаржується.

Головуючий: