Справа № 16041/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2010 р. справа № 2а-6683/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 06.04.10 № 10/4351-73

ОСОБА_2 дов від 06.04.10 № 10/4347-79

відповідача: - ОСОБА_3 дов від 23.11.09 № 13941

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2010 року

у справі № 2а-6683/09/0870

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго»

до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради

про визнання незаконними дій та зобовязання зареєструвати право власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство «Дніпроенерго»звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», в якому з урахуванням письмової заяви про зміну позовних вимог просило:

визнати незаконною бездіяльність Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради щодо реєстрації права власності ВАТ «Дніпроенерго»на обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв.м., розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд. 9н, м. Дніпропетровськ;

зобовязати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради зареєструвати на праві приватної власності за Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго»обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв.м., розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд. 9н, м. Дніпропетровськ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у встановленому порядку відповідачем за поданою позивачем заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстрація права власності наведеного вище майна проведена не була, рішення про відмову у реєстрації не винесено. Викладені відповідачем в направлених на адресу позивача листах обставини, а саме: відсутність в статуті ВАТ «Дніпроенерго»положення про визначення форми власності товариства, не є законодавчо встановленими підставами для відмови у реєстрації права власності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.10 адміністративний позов задоволено. Визнано бездіяльність протиправною, зобовязано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради зареєструвати на праві приватної власності за Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго»об'єкт нерухомого майна - нежитлову-будівлю, а саме: літ.А-1-фекальну насосну, загальною площею 34,2 кв.м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ.

Не погодившись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, відмовити позивачу у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на законодавчому рівні не встановлено форму відмови у проведенні реєстрації прав власності. Подана позивачем заява від 09.10.08 про реєстрацію права власності на нерухоме майно розглянута, позивача повідомлено про неможливість виконання його замовлення за певних правових обставин. Пунктом 3.8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.02 № 7/5 передбачено, що після внесення змін до Реєстру прав на правовстановлюючих документах робиться відмітка про реєстрацію відповідних прав та видається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який є невідємною частиною такого документа та повинен містити відомості щодо форми власності.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що спірні правовідносини виникли у 2008 році, внаслідок чого позивач звернувся до суду з пропуском річного строку, встановленого ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечують. В поданих суду письмових запереченнях позивач підтвердив позицію, викладену в позові, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 09.10.08 позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому просив зареєструвати право власності на обєкт нерухомого майна - фекальну насосну літ.А-1, загальною площею 34,2 кв. м, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд.9н, м. Дніпропетровськ, що належить ВАТ «Дніпроенерго»на підставі ОСОБА_4 майна, переданого до статутного фонду державної акціонерної генеруючої компанії «Дніпроенерго». До заяви позивачем додані документи, визначені Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.02.

Листом від 10.11.08 №14318, підписаним заступником начальника КП «ДМБТІ», відповідач повідомив позивача про неможливість виконання замовлення позивача з тих підстав, що в наданому позивачем ОСОБА_5 не вказано форму власності, тоді як форма власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від форми власності субєкта господарювання. Реєстратором забороняється самостійне внесення змін до відомостей про заявлені права власності.

Також в наданому позивачем ОСОБА_4 майна, яке увійшло до статутного фонду ВАТ «Дніпроенерго», відсутня адреса нерухомого майна. Крім того, позивачем не надано довідку про балансову вартість нерухомого майна.

Приймаючи вказаний лист як відмову в реєстрації права власності на зазначений вище обєкт нерухомості, позивач 05.05.09 звернувся до відповідача з листом № 63/4631, в якому, обґрунтовуючи свою позицію з приводу визначення права власності при державній реєстрації права власності на нерухоме майно, просив провести державну реєстрацію права власності, в тому числі, на нежитлову будівлю за адресою вул. Немировича-Данченка, буд.9н, визначивши форму власності приватна.

Листом № 6679 від 03.06.09, підписаним в.о. заступника начальника КП «ДМБТІ», відповідач повідомив позивача про неможливість проведення реєстрації заявленого позивачем нерухомого майна без документів, що вказують форму власності підприємства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.02, дійшов висновку, що відповідачем не вчинені відповідні дії, а саме: не прийнято у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації права власності на заявлений обєкт нерухомого майна з підстав чинного законодавства. Одночасно судом встановлено, що відповідачем надано необхідні документи щодо заявленого позивачем до реєстрації нерухомого майна, внаслідок чого визначене позивачем нерухоме майно підлягає державній реєстрації за ВАТ «Дніпроенерго». Стосовно визначення форми власності судом першої інстанції встановлений факт, що майно, передане засновниками (акціонерами) до статутного фонду господарського товариства позивача, є власністю господарського товариства, а господарське товариство позивач є субєктом приватної форми власності.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, їх обмеження та правочинів щодо нерухомого майна прав здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав.

У відповідності до п. 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Повноваження бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно на час звернення позивача щодо здійснення реєстрації також визначені п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.02.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» місцеві органи державної реєстрації прав, в тому числі, проводять реєстрацію прав на нерухоме майно, їх обмежень, правочинів щодо нерухомості або відмовляють у реєстрації;

Керівник місцевого органу державної реєстрації прав є державним реєстратором прав і призначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до повноважень, визначених ст.8 наведеного Закону, державний реєстратор прав на нерухоме майно здійснює державну реєстрацію прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обмежень, правочинів щодо нерухомого майна або відмовляє в такій реєстрації.

При цьому державний реєстратор прав самостійний у прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та відмову в такій реєстрації і здійснює повноваження тільки відповідно до закону. Дії державного реєстратора прав щодо державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації можуть бути оскаржені до суду (ч.4 ст.7 цього Закону).

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, встановлений ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», складається з таких етапів як облік заяви про державну реєстрацію речових прав; прийняття і перевірка документів, поданих для державної реєстрації речових прав; установлення відсутності підстав для відмови в державній реєстрації речових прав; державна реєстрація речових прав або відмова в такій реєстрації прав та внесення даних до Державного реєстру прав; присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна; видача документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

Розгляд заяви і прийняття рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, відмову в реєстрації проводяться у строк, який не перевищує чотирнадцяти календарних днів з дня отримання органом державної реєстрації прав заяви та документів, необхідних для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Частина 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»містить вичерпний перелік підстав, за яких у державній реєстрації права може бути відмовлено, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В цьому випадку відповідно до ч.2 ст.24 цього Закону особа не позбавляється права повторно звернутися із заявою за умови усунення підстав для відмови у державній реєстрації прав.

Відмова в державній реєстрації речових прав як і інша дія державного реєстратора, визначена в ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оформлюється у вигляді відповідного документу, загальні вимоги до якого встановлені тією ж нормою. В такому документі повинні зазначатися: кадастровий номер об'єкта нерухомого майна; час, дата і місце прийняття рішення; підстави для прийняття рішення, а в разі прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав - обґрунтування такого рішення; посилання на розділ Державного реєстру прав, до якого вноситься запис.

Документ підписується державним реєстратором прав і засвідчується печаткою.

Аналогічно, у відповідності до п.п.1.12, 3.1 затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.02 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і є обов'язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності, реєстратор прав власності на нерухоме майно, що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно, про відмову в реєстрації прав приймає рішення.

Відмова в реєстрації прав власності на нерухоме майно може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.3.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно рішення реєстратора про відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно потребує письмового оформлення та повинно містити: дату й місце прийняття рішення; стислий опис майна, щодо якого приймається рішення; підстави винесення рішення та правове обґрунтування; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна (за наявності).

Рішення про відмову в реєстрації прав видається на бланку БТІ за формою, визначеною у додатку 6, посвідчується підписами реєстратора, начальника або уповноваженою ним особою та скріплюється печаткою БТІ.

Таким чином, листи відповідача №14318 від 10.11.08, № 6679 від 03.06.09 не є рішеннями державного реєстратора в розумінні наведених вище норм, тобто не є офіційними письмовими документами (із необхідними його структурними елементами), які б породжували певні правові наслідки, внаслідок чого суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невчинення відповідачем відповідних, законодавчо встановлених дій, по розгляду заяви позивача про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Позивач, звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, визначив інший спосіб захисту, а саме: просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо реєстрації права власності позивача на вказаний ним об'єкт нерухомого майна і, як наслідок, зобовязати позивача зареєструвати на праві приватної власності за ВАТ «Дніпроенерго»обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул. Немировича-Данченка, буд. 9н.

Оскільки відповідачем не були виконані дії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у вигляді прийняття відповідного рішення за поданою позивачем заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, в даному випадку має місце бездіяльність субєкта владних повноважень, а приймаючи до уваги, що вказаним Законом, який регулює спірні правовідносини, не встановлено безумовного обовязку відповідача реєструвати право власності, колегія суддів зазначає, що позивачем невірно обраний процесуальний спосіб захисту свого порушеного права, підстави для задоволення визначених позивачем позовних вимог відсутні.

Визнаючи бездіяльність відповідача протиправною, суд першої інстанції такий висновок не обґрунтовує нормами ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства, що свідчить про вирішення спору виключно в межах заявлених позивачем вимог і не застосування того способу захисту порушеного права позивача, який би відповідав фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2010 року у справі № 2а-6683/09/0870 скасувати.

В позові ВАТ «Дніпроенерго»відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 23.09.10

Головуючий: ОСОБА_6
Судді:ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_8