Справа № 21068/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2010 р. справа № 2а-1420/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС батальйону ДПС для обслуговування м.Дніпропетровська ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора ДПС батальйону ДПС для обслуговування м.Дніпропетровська ОСОБА_2, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АЕ №200194 від 09.04.2010р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2010 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд першої інстанції не повно зясував всі обставини, що мають значення для справи.

Заперечень на апеляційну скаргу іншою стороною до суду не надавались.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2010 інспектором ДПС батальйону ДПС для обслуговування м.Дніпропетровська ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії АЕ № 319333 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, позивач, 09.04.2009 року, керуючи автомобілем «КІА»д.н. АЕ74444ЕА по Кайдацькому мосту у м.Дніпропетровську, перевищив швидкість руху в населеному пункті, рухався зі швидкістю 98 км/год, чим перевищив швидкість руху на 38 км/год.

На підставі цього протоколу 09 квітня 2010 року було винесено постанову серії АЕ № 200194 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за вчинене правопорушення та накладено штраф у розмірі 300,00 грн. Вказане порушення виявлено за допомогою приладу «ВІЗИР»серійний номер 0812572.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем надані всі докази щодо правомірного використання вимірювача швидкості «ВІЗИР»при несенні відповідачем служби.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Як передбачено п.п. «б»п. 12.4 Правил дорожнього руху України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, дозволяється рух із швидкістю не більше 70 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем будь-яких доказів правомірності прийнятого рішення суду не надано, в оскаржуваній постанові не зазначено, чи пройшов приладу «ВІЗИР»серійний номер 0812572 відповідну перевірку,не зазначено строк його дії.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в оскаржуваній постанові не відображено у якому режимі працював прилад «ВІЗИР», що не дозволяє зробити висновок про правомірність дій відповідача щодо застосування показань такого приладу в якості доказів скоєння правопорушення, оскільки власники (співвласники) транспортних засобів, відповідно до ст.14-1 КУпАП, притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, показання технічного приладу можуть бути використані як докази в адміністративний справі, лише за умови того, що такий прилад має працювати в автоматичному режимі.

Крім цього, відповідно до ст..8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «ВІЗИР») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю.

Отже, показання технічних приладів та технічних засобів, можуть бути використані в якості доказів у справі про адміністративне правопорушення, лише за наявності у таких приладів та засобів функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Технічний прилад «ВІЗИР»не має функцій фото- і кінозйомки, відеозапису, у звязку з чим суд першої інстанції безпідставно визнав показання цього приладу належними та допустимими доказами у справі.

Не звернув суд першої інстанції і увагу на те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить у собі відомостей про те, чи повноважний працівник ДАІ здійснював вимірювання швидкості приладом «ВІЗИР», в той час, як Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затвердженої наказом МВС №1111 від 13.11.2006р.) передбачено, що до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкцію та склали заліки з використання цих приладів.

Пояснення ОСОБА_1 про свою незгоду з діями відповідача, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не спростовані відповідачем.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржену постанову у справі про адміністративне правопорушення неможливо визнати правомірною та обґрунтованою, оскільки постанова не узгоджується з положеннями ч.3 ст.2 КАС України та ч.2 ст.19 Конституції України.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і вказані обставини є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 Михайловичазадовольнити.

Постанову серії АЕ №200194 від 09.04.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення в вигляді штрафу у сумі 300 гривень визнати протиправною та скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів із дня її складення у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: В.Ю. Поплавський