Справа № 2497/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р. справа № 2а-300/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мірошниченка М.В. Лукманової О.М.

при секретарі судового засідання: Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центральноміської районної у місті ОСОБА_2 ради постанову Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2009 р.

у адміністративній справі 2а-5812/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центральноміської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості по допомозі по догляду за дитиною, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому посилався на те, що він має статус інваліда війни. Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічно до 5 травня інвалідам війни НІ групи виплачується разова грошова допомога до Дня Перемоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Фактично за 2007, 2008 та 2009 роки грошова допомога, всупереч Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплачувалась не в повному обсязі. Заборгованість з виплати разової грошової допомоги за 2007-2009 роки становить 8793грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. З цих підстав, позивач просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті в 2007-2009 роках щорічної разової допомоги до 5-го травня відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити невиплачену щорічну разову грошову допомогу.

Постановою Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано дії посадових осіб відповідача стосовно відмови позивачу у перерахунку та виплаті сум щорічної одноразової допомоги відповідно до п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- неправомірними; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2008, 2009 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з розрахунку 7-ми мінімальних пенсій за віком.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена до апеляційної інстанції як позивачем так і відповідача з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції і зобов'язати відповідача здійснити йому, як інваліду III групи учаснику війни перерахунок розміру недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги за 2007 рік, та прийняти нову постанову в цій частині, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі .

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача за період 2008- 2009 роки, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міського районної у місті ОСОБА_2 ради підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом III групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серія Б №433051 (а.с.5).

Відповідно до п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни III групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

За період 2007-2009 років позивач отримав разову грошову допомогу до пятого травня у значно менших розмірах, ніж ті, що встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, яким регулюється порядок та розміри виплат разової грошової допомоги особам, що мають статус інваліда війни.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилався на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у відповідності до п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради ОСОБА_2, вказує на те, що разова грошова допомога має виплачуватися відповідно до вимог Законів України Про Державний бюджет на відповідний рік та у розмірах, які встановлено Постанова КМУ.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що розміри грошової допомоги, які визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»не можуть змінюватися іншими Законами України або постановами КМУ.

У той же час, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

Відповідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У спірних правовідносинах суду першої інстанції слід було з'ясувати чи вчинені дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу як учаснику бойових дій щорічної грошової допомоги за 2007-2009 роки, на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.

Тобто, визначальними обставинами, для вирішення заявленого спору, з огляду на вимоги ст.19 Конституції України, є правомірність дій відповідача.

Відповідно до п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічно до 5 травня інвалідам війни III групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

Проте, Згідно із Законом України від 19.12.2006 № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік»дію норм законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щодо розміру виплат щорічної разової грошової допомоги зупинено на 2007 рік. Статтею 29 цього Закону установлено нові розміри виплат такої допомоги: інвалідам війни I групи - 450 гривень, інвалідам війни II групи - 360 гривень, інвалідам війни III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 положення статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Законом України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими визначено, що розмір разової грошової допомоги, яка виплачується особам, на яких поширюється дія цих законів, щорічно до 5 травня, визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України.

Розміри виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2008 році встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2008 році відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Вирішуючи справи про визнання дій органів праці та соціального захисту населення щодо виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 - 2008 роки, суду першої інстанції необхідно було звернути увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України про визнання змін, внесених законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо визначення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня такими, що не відповідають Конституції України, були прийняті 09.07.2007 р. та 22.05.2008 р.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно в періоди з 01.01.2007 р. до 08.07.2007 р., з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. закони України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були чинними та підлягали виконанню, а органи, уповноважені на здійснення цих виплат, у цей час діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Із дати прийняття рішень Конституційним Судом України особи мають право на виплату допомоги до 5 травня у розмірах, визначених законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що за оскаржуваний період позивачу було сплачено щорічну одноразову грошового допомогу, як інваліду війни ІІІ групи, у строк до 05 травня кожного року у розмірах визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, на час здійснення виплат позивачу разової грошової допомоги за 2007 рік та 2008 рік відповідач діяв на підставах та у спосіб, що були передбачені чинними на той час законами, тому підстав для визнання дій відповідача у період 2007 року та 2008 року - у суду немає. Відповідно і відсутні підстави для задоволення вимог позивача про захист його прав за вказані роки

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлені позивачем вимоги за 2007 рік та 2008 рік - є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, та про наявність підстав для задоволення в цій частині апеляційної скарги відповідача, з скасуванням постанови суду в цій частині і прийняттям нової постанови про відмову у задоволені вимог позивача про захист його прав за 2008 рік.

У той же час, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про право позивача на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірах, які визначені п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2009 році розмір разової грошової допомоги, який визначено п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- не змінювався, отже, при нарахуванні разової грошової допомоги у 2009 році відповідач мав керуватися вимогами зазначеного Закону.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Проте, у даному випадку слід виходити із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, і відповідно при розрахунку разової грошової допомоги слід керуватися Законом (Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 18.03.2009 р. № 211), тим більш, що надане КМУ право встановлювати розміри соціальних виплат в абсолютних сумах не є тотожним зменшенню розміру допомоги, що встановлений Законом.

Таким чином, висновки суду першої інстанції у вищенаведений частині щодо захисту прав позивача за 2009 рік - є обґрунтованими, і доводи апеляційної скарги відповідача цих висновків не спростовують.

З огляду на вищевикладене та керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центральноміської районної у місті ОСОБА_2 ради задовольнити частково.

Постанову Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2009 р. скасувати в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центральноміської районної у місті ОСОБА_2 ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги за 2008 рік.

В іншій частині постанову Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2009 року - залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України

Повний текст постанови буде виготовлено на протязі пяти днів.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.М. Лукманова