Справа № 1117/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2010 р. справа № 2а-4591/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити нарахування на користь позивача недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з 09.07.2007 року по теперішній час, зобов'язати відповідача нарахувати позивачу щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", надалі при нарахуванні пенсії.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано дії відповідача щодо не нарахування та невиплати соціальної допомоги у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по теперішній час, позивачу - протиправними, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу соціальної допомоги позивачу у розмірі підвищення на 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, та здійснювати таке нарахування та виплати, відповідно до положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір підвищення пенсії склав 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тому, підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року були відсутні, оскільки позивачу пенсія з підвищенням на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виплачувалася.

Проте, рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлено, у звязку з чим підвищення пенсії позивачу повинно бути виплачено у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком 22 травня 2008 року.

У 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суд обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню для виконання покладених на нього обов`язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судами не розглядається.

Безпідставним є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки суд не ухвалює рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача нарахувати позивачу щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", надалі при нарахуванні пенсії, є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду зазначивши в абзаці третьому резолютивної частини кінцеву дату до якої необхідно провести виплати, в межах заявлених позовних вимог 30.09.2009 року., а також змінити абзац другий та третій резолютивної частини постанови зазначивши вірно "перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії", а не "підвищення до пенсії соціальної допомоги", зазначити ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в абзаці третьому, оскільки відповідно до вищезазначеної статті регулюється розмір виплат.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини постанови в наступній редакції, зазначивши в абзаці третьому резолютивної частини кінцеву дату 30.09.2009 року.

Визнати дії управління пенсійного Фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, як дитині війни з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.09.2009 року - протиправними.

Зобов`язати управління пенсійного Фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.09.2009 року, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині постанову залишити - без змін.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський