Справа № 5036/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2010 р. справа № 2а-627/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області

на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-627/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області

про визнання протиправною бездіяльність органу ПФУ та стягнення невиплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області, в якому просив:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у підвищенні розміру пенсії, як дитині війни;

зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну допомогу з 01 січня 2006 року по 01 січня 2009 року в сумі 3902,91 грн.;

зобовязати відповідача в подальшому пр. нарахуванні пенсії здійснювати підвищення пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, щомісяця.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативного акту, що на підставі Рішення Конституційного Суду України був визнаний неконституційним, а тому застосуванню не підлягає.

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2009 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року; зобовязано відповідача донарахувати та виплатити позивачу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» суму недоотриманої у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до положень частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час її виплати у період липня грудня 2007 року та починаючи з травня 2008 року, з врахуванням отриманих у вказаний період часу сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та винести рішення яким позивачу в позові відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народився 1937 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення (а.с.7).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України «Про Конституційний суд України»рішення Конституційного Суду України підлягають безумовному виконанню всіма державними органами, органами місцевого і регіонального самоврядування, установами, організаціями, підприємствами, їх посадовими особами, обєднаннями громадян та громадянами.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»про зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік втратила чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячне підвищення до пенсії позивачу відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області будь-яких дій, повязаних з перерахунком та виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни»з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року не здійснювало.

Отже, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок підвищення до пенсії як «дитині війни»з 22 травня 2008 року, оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та встановлено з 01 січня 2008 року інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії «дітям війни», були визнанні неконституційними та втратили чинність з дня прийняття вказаного рішення.

Отже, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на його користь заборгованість з цих виплат.

Проте, Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області будь-яких дій з цього приводу не здійснювало.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області провести перерахунок та виплатити позивачу недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків ( справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суд обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалось.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

Колегією суддів встановлено, що адміністративний позов, в якому заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2007 рік, подано до суду 20.11.2009р., тобто за межами строку, який встановлено ст. 99 КАС України.

У відповідності до ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

В той же час, при розгляді справи у суді першої інстанції відповідач в запереченнях на позов (а.с. 12) не наполягав на відмову у задоволенні позову, з підстав пропуску річного строку звернення до суду, у звязку з чим суд першої інстанції обґрунтовано не застосував вимоги ст..99, 100 КАС України.

В апеляційній скарзі відповідач також не порушує питання щодо пропуску позивачем річного строку для звернення до суду з позовом, що позбавляє суд процесуальної можливості розглядати справу з урахуванням вимог ст..100 КАС України, оскільки на застосуванні наслідків, які передбачено названою нормою процесуального права, сторони не наполягали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2009 року у справі № 2а-627/2009 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В.Семененко

Судді: Ю.М. Дадим

ОСОБА_2