Справа № 826/6705/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 липня 2015 року № 826/6705/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Віруцькій О. В., вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Голови Вищої кваліфікаційнї комісії суддів України Керівника Секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Пономаренко Олени Георгіївни
про визнання протиправним та скасування наказу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України) про визнання протиправним та скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козьякова С.Ю. № 71-к/тм від 27 березня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - наказ № 71-к/тм від 27 березня 2015 року).

В судовому засіданні 21.05.2015 року позивачем подано уточнюючі позовні вимоги, а саме про:

- визнання протиправним, та скасування наказ Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 71-к/тм від 27 березня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- визнання протиправним дії/бездіяльності керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Пономаренко О.Г. щодо неправомірного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, порушення прав ОСОБА_1 та етики поведінки державного службовця;

- зобов'язання Вищу кваліфікаційну комісію суддів України прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 премії, які належали виплатити за відсутності догани.

ОСОБА_1 звернулася до суду вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки позивач як посадова особа відповідно до Посадової інструкції начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Посадова інструкція), здійснював лише підготовку проектів відповідей на запити державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян з питань, що належить до компетенції відділу, який полягає в підготовці саме проекту, тобто в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку.

Також позивач, зазначив що будь-яких порушень трудової дисципліни з боку позивача вчинено не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ОСОБА_1 та безпосереднім керівництвом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити, та зазначали, що ОСОБА_1 не вжила всіх необхідних та достатніх заходів щодо виконання доручених їй завдань, що призвело до порушення строків розгляду звернень та прав заявника, а тому керучись ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за порушення трудової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 такий захід стягнення як догана.

Також представник відповідачів - Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Пономаренко О.Г. - наголошує на тому, що доводи позивача про непроведення службового розслідування за фактом виявлення порушення ОСОБА_1 як посадової особи, а саме заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Посадової інструкції в частині несвоєчасно підготування проектів відповідей на запити тим, що згідно Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950, проведення службового розслідування є правом, а не обов'язком, керівника державного органу, що призначив особу, або керівника органу в якому працює зазначена особа.

Представником позивача разом з уточнюючими позовними вимогами подано клопотання про виклик та допит свідків, а саме: ОСОБА_6 (адреса - АДРЕСА_1) та ОСОБА_7 (адреса - АДРЕСА_2) на підтвердження обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_1

Представником відповідача заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_8, що працює на посаді завідувача сектору організаційної роботи та забезпечення діяльності керівництва Секретаріату Комісії (юр. адреса: вул. механізаторів, б. 9, м. Київ, 03109) та ОСОБА_9, що працює на посаді заступника керівника секретаріату Комісії (юр. адреса: вул. механізаторів, б. 9, м. Київ, 03109).

Відповідно до ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України як свідок в адміністративній справі може бути викликана кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з'ясувати у справі.

Згідно ч. 4 ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинна зазначити ім'я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

З огляду на вищевикладене, в судовому засіданні суд прийшов до висновку про доцільність та необхідність виклику і допиту свідків.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06.10.2014 року № 296-к/тр ОСОБА_1 призначена на посаду заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

На виконання протокольного доручення керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) Пономаренко О.Г. від 17.03.2015 року завідувачем сектору моніторингу виконання документів управління документального забезпечення ОСОБА_10 підготовлено службову записку від 18.03.2015 року № 20-17с/15 та подано до відділу по роботі з персоналом реєстр вхідної кореспонденції звернень, контроль виконання яких закінчився станом на 13.03.2015 року.

Зі змісту наданих матеріалів було встановлено, що станом на 18.03.2015 року у секретаріаті Комісії на обліку перебувало 36 звернень, контроль виконання яких закінчився до 13.03.2015 року. За резолюціями керівництва Комісії виконавцем 34 із 36 звернень визнано ОСОБА_11, начальника юридичного відділу.

Згідно із Журналом реєстрації вхідної кореспонденції, який ведеться в юридичному відділі, 27 із вищезазначених 36 звернень за усним розпорядженням ОСОБА_12 (яка на той час перебувала на посаді керівника), керівника секретаріату Комісії, були передані ОСОБА_1, заступнику начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, для безпосереднього виконання.

Відповідно до Протоколу робочої наради з організаційних питань секретаріату Комісії від 17.03.2015 року № 1, яким визначено начальнику юридичного відділу ОСОБА_11 та заступнику начальника забезпечення діяльності Голови та членів Комісії ОСОБА_1 необхідність надання до відділу по роботі з персоналом письмові пояснення щодо причин порушення строків підготовки відповідей на звернення громадян до 18.03.2015 року; завідувачу сектору моніторингу виконання документів управління документального забезпечення ОСОБА_10. необхідність надання до відділу по роботі з персоналом інформацію стосовно звернення, контроль виконання яких закінчився станом на 13.03.2015 року; начальнику відділу по роботі з персоналом ОСОБА_14 опрацювати інформацію та внести керівництву Комісії пропозиції щодо застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб секретаріату Комісії, відповідальних за підготовку та строки розгляду відповідей на звернення громадян.

В пояснювальній записці, яка містить в матеріалах справи, від 18.03.2015 року № 30-43п/15 та від 26.03.2015 року № 30-48п/15 позивач стверджує, що у неї на виконанні перебувало понад 30 звернень та пояснює, що всі звернення були вчасно опрацьовані, однак керівництвом секретаріату Комісії не підписані.

З доповідної записки від 19.03.2015 року № 30-46д/15 виконуючого обов'язки заступника керівника секретаріату Комісії ОСОБА_9, який здійснює попереднє погодження проектів відповідей на звернення, що надійшли на Адресу Комісії, вбачається, що ОСОБА_1 не сумлінно ставиться до виконання службових обов'язків.

Згідно доповідної записки начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_14 від 19.03.2015 року № 89д-22 стосовно виконання протокольного доручення керівника секретаріату Комісії Пономаренко О.Г. від 17.03.2015 року щодо застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб секретаріату Комісії, в якій ОСОБА_14 винесено пропозиції про врахування, що головою Комісії 17.03.2015 року видано наказ № 93-к/тр «Про звільнення ОСОБА_11.», та у зв'язку з цим винесено на розгляд питання щодо визначення виду дисциплінарного стягнення (догана) чи заходу дисциплінарного впливу (попередження про неповну службову відповідальність) до ОСОБА_1, заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії.

Наказом голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.03.2015 року № 71-к/тм відповідно до статей 147-149 Кодексу законів про працю України, ст. 10 Закону України «Про державну службу» за порушення підпункту 8 п. 23 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затверджених наказом Голови Комісії від 26.11.2010 року № 2, та пункту 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 року № 214, що проявилось у несвоєчасному виконанні розпоряджень і вказівок керівництва Комісії та призвело до порушень строків розгляду понад 20 звернень, які надійшли до Комісії, а також прав заявників (скаржників), ОСОБА_1 заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оголошено догану.

В судовому засіданні 18.06.2015 року викликано та допитано в якості свідка ОСОБА_6 (далі - свідок 1) та ОСОБА_7 (далі - свідок 2).

Також в судовому засіданні 16.07.2015 року викликано та допитано в якості свідків: ОСОБА_8, що працює на посаді завідувача сектору організаційної роботи та забезпечення діяльності керівництва Секретаріату Комісії та ОСОБА_9, що працює на посаді заступника керівника секретаріату Комісії.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів є постійно діючим органом у системі судоустрою України.

Статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що організаційне забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України здійснює секретаріат, працівники якого є державними службовцями.

В Законі України «Про державну службу» (далі - ЗУ «Про державну службу) визначено, що закон регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до 1 ЗУ «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну службу» основними обов'язками державного службовця є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушення прав і свобод людини і громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов'язків, своєчасне та точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян що стала йому відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу», яка визначає особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Наказом голови Комісії від 29.05.2013 року № 42, затверджено Інструкцію з розгляду звернень у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України (далі - Інструкція) відповідно до Закону України «Про звернення громадян» з метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення та сприяння у вирішенні проблемних питань.

Пункт 1. 1 Інструкції визначає, що вказана Інструкція встановлює порядок розгляду звернень громадян, звернень та запитів народних депутатів, депутатів місцевих рад, що надходять до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія), прийому громадян, а також основні засади організації та ведення діловодства: порядок прийому, реєстрації, обліку, руху, формування у провадження, надіслання, систематизації, зберігання, довідково-інформаційного пошуку та контролю за виконанням, підготовки документальних матеріалів до зберігання в архіві Комісії та використання в роботі.

П. 4.1 Інструкції встановлює, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають розгляду відповідно до положень Інструкції.

Згідно п. 4.2 Інструкції зареєстровані звернення громадян передаються за реєстром відповідальному підрозділу для обліку, що здійснюється у відповідному журналі, журнал обліку звернень громадян має бути прошнурований, пронумерований, підписаний посадовою особою та скріплений печаткою, та визначено що відповідальний підрозділ обліковує звернення та перевіряє наявність попереднього листування.

Підпункт 6 п. 4.2 Інструкції передбачає, що розглянуті керівником секретаріату Комісії звернення повертаються з відповідною резолюцією відповідальному підрозділу, який того ж дня передає документи службі діловодства для внесення інформації щодо виконавця до реєстраційно-контрольної картки, одразу після внесення необхідної інформації до реєстраційно-контрольної картки відповідальний підрозділ передає звернення на виконання структурному підрозділу, вказаному у резолюції. Резолюція може містити доручення щодо підготовки проекту відповіді на звернення або надання відповіді на звернення керівником структурного підрозділу - виконавця.

Відповідно до п. 4.5. відповідальність за надання відповіді на звернення несуть особи, зазначені у резолюції керівника секретаріату Комісії, та працівники, яким безпосередньо доручено виконання та відповідно до підпункту 2 п. 4.5 головний виконавець організовує роботу співвиконавців, зокрема визначає строки подання ними пропозицій, порядок погодження і підготовки проекту відповіді.

П. 4.6. Інструкції передбачено, що перед поданням проекту відповіді на підпис Голові Комісії, керівнику секретаріату Комісії працівник, який підготував відповідь, зобов'язаний перевірити правильність його складення та оформлення, посилань на акти законодавства, уточнити цифрові дані, наявність необхідних віз і додатків, відповідь подається на підпис разом із відповідним зверненням та попереднім листуванням (за наявності).

Відповідно до п. 4.9. Інструкції після підписання відповіді на звернення головний виконавець передає відповідь разом з усіма матеріалами, що її стосуються, для реєстрації та відправки до служби діловодства. Служба діловодства передає відповідальному підрозділу звернення та усі матеріали, що його стосуються, для обліку та зберігання.

Згідно до п. 4.10. Інструкції строк розгляду звернень обчислюється з дня надходження та реєстрації у Комісії, до дня направлення заявнику відповіді на його звернення включно. Якщо останній день строку розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день. Звернення розглядаються і вирішуються в строк не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, то керівник секретаріату Комісії встановлює строк, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення відповідно до підпункту 3 п. 4.10 Інструкції.

Відповідно до пункту 1.4. посадової інструкції заступника начальника віділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої ліфікаційної комісії суддів України (далі - заступник начальника відділу), затвердженої Головою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 5.06.2013, у своїй діяльності заступник начальника відділу керується інституцією України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції» та ..ними законами України, актами Верховної Ради України, Президента країни, Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Положенням про ;екретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішеннями Комісії, [наказами та дорученнями Голови Комісії, дорученнями та розпорядженнями керівника секретаріату Комісії, положенням про відділ забезпечення діяльності Г злови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та цією посадовою інструкцією.

Заступник начальника відділу виконує накази та доручення Голови Комісії, доручення та розпорядження керівника секретаріату Комісії, доручення начальника відділу (підпункт 2.2.2. пункту 2.2. Посадової інструкції).

Згідно пункту 4.1. Посадової інструкції заступник начальника відділу несе відповідальність згідно з чинним законодавством за невиконання чи неналежне виконання покладених на нього обов'язків.

На виконання протокольного доручення керівника секретаріату Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) Пономаренко О.Г. від 17.03.2015 року завідувачем сектору моніторингу виконання документів управління документального забезпечення ОСОБА_10. підготовлено службову записку від 18.03.2015 року № 20-17с/15 та подано відділ по роботі з персоналом реєстр вхідної кореспонденції звернень, контроль виконання яких закінчився станом на 13.03.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 18.03.2015 року у секретаріаті Комісії на обліку перебувало 36 звернень (вхідні № с-364/15, н-2339/14/1, г-368/15, ж-2388/14/2, ж-2388/14/3, к-373/15, ж-375/15, г-51/14/4, м-378/15, б-380/15, б-384/15, п-385/15, м-475/14/7, с-388/15, м-133/15/1, м-2039/14/1, ко-2399/14/5, к-399/15, г-259/15/1, с-401/15, м-1309/14/2, ж-2388/14/4, м-406/15, г-45/15/1, ш-407/15, і-409/15, л-410/15, ш-424/15, б-433/15, к-373/15/1, г-442/15, ко-444/15, к-449/15, р-450/15, к-460/15, ко-477/15) контроль виконання яких закінчився до 13.03.2015 року. За резолюціями керівництва Комісії виконавцем 34 із 36 звернень визнано ОСОБА_11, начальника юридичного відділу.

Згідно із Журналом реєстрації вхідної кореспонденції, який ведеться в юридичному відділі, 27 із вищезазначених 36 звернень за усним розпорядженням ОСОБА_12 (яка на той час перебувала на посаді керівника), керівника секретаріату Комісії, були передані ОСОБА_1, заступнику начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, для безпосереднього виконання.

В пояснювальній записці, яка містить в матеріалах справи, від 18.03.2015 року № 30-43п/15 та від 26.03.2015 року № 30-48п/15 позивач стверджує, що у ОСОБА_1 на виконанні перебувало більше 30 звернень та пояснює, щ всі звернення були вчасно опрацьовані, однак керівництвом секретаріату Комісії не підписані.

З доповідної записки від 19.03.2015 року № 30-46д/15 виконуючого обов'язки заступника керівника секретаріату Комісії ОСОБА_9, який здійснює попереднє погодження проектів відповідей на звернення, що надійшли на Адресу Комісії, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не сумлінно ставиться до виконання службових обов'язків.

Згідно доповідної записки начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_14 від 19.03.2015 року № 89д-22 стосовно виконання протокольного доручення керівника секретаріату Комісії Пономаренко О.Г. від 17.03.2015 року щодо застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб секретаріату Комісії, в якій ОСОБА_14 винесено пропозиції про врахування, що головою Комісії 17.03.2015 року видано наказ № 93-к/тр «Про звільнення ОСОБА_11.», та у зв'язку з цим винесено на розгляд питання щодо визначення виду дисциплінарного стягнення (догана) чи заходу дисциплінарного впливу (попередження про неповну службову відповідальність) до ОСОБА_1, заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії.

Відповідно до копій відповідей наданих представником відповідачів вбачається, що відповіді на запити надані з пропущенням контрольного строку виконання.

За приписами частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв , зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв .

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що відповідь за результатами розгляду заяв в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян», що визначає обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, а саме що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до пудпункту 8 п. 23 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники Комісії зобов'язані своєчасно і точно виконувати рішення органів державної влади чи посадових осіб, розпорядження і вказівки своїх керівників.

Відповідно до вимог статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення до державних службовців, у тому числі посадових осіб Вищої кваліфікаційної комісії суддів, регулюються ст.149 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст.147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Згідно з ст.149 КЗпПУ до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а тому при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Ті обставини, що раніше ОСОБА_1 не притягувалась до дисциплінарної відповідальності, шкідливі наслідки порушення норм охорони праці відсутні, виявлені порушення усунені, але з порушенням строків не є обов'язковою підставою для звільнення її від дисциплінарної відповідальності. Догана - найменш суворий вид дисциплінарного стягнення, який власник має право застосовувати за будь-яке порушення трудової дисципліни.

Законом України „Про державну службу" (ст. 14) передбачені такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду. Але вони названі саме заходами дисциплінарного впливу, а не стягнення. У Положенні про ранги державних службовців (п. 4) затримка у присвоєнні чергового рангу також названа як захід дисциплінарного впливу. Отже, попередження про неповну службову відповідність і затримка у присвоєнні чергового рангу або в призначенні на посаду не являються дисциплінарним стягненням.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, аби таке порушення обов'язково тягнуло за собою якісь шкідливі наслідки. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. В той же час наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, відповідно до ст. 147 КЗпП України.

Термін "орган" - у частині першій ст. 147 КЗпП України застосовується у тому ж значенні, що і в Цивільному законодавстві, де йдеться про органи юридичної особи, які частіше всього є одноосібними. Це означає, що керівник підприємства, установи завжди має право застосувати стягнення, оскільки його право приймати на роботу закріплене безпосередньо у законодавством. Заступники керівника можуть одержати право приймати і звільняти працівників згідно зі статусом або наказом керівника підприємства. Особа, що виконує обов'язки керівника підприємства в силу наказу про це, користується правом прийняття працівників, отже, згідно з частиною першою ст. 1471 КЗпП має право застосувати стягнення. До керівників підприємства стягнення вправі застосовувати той орган, який відповідно до статуту (положення) приймає керівника на роботу.

Частина друга ст. 149 КЗпП дозволяє за одне порушення трудової дисципліни застосовувати одне дисциплінарне стягнення. Це відповідає правилу частини першої ст. 61 Конституції, яка забороняє за одне і те ж порушення двічі притягувати до юридичної відповідальності одного й того ж виду.

Частина друга ст. 149 КЗпП надає право власнику вибирати вид стягнення, але зобов'язує його враховувати при цьому цілу низку факторів:

1) ступінь тяжкості скоєного проступку;

2) заподіяну порушенням шкоду;

3) обставини, за яких вчинено проступок;

4) попередню роботу працівника.

Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, посадова особа чи орган повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків.

У зв'язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним, а також скасування наказу Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 71-к/тм від 27 березня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не підлягають задоволенню у зв'язку із встановленням факту порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни.

Представником позивача разом з уточнюючими позовними вимогами подано клопотання про виклик та допит свідків, а саме: ОСОБА_6 (адреса - АДРЕСА_1) та ОСОБА_7 (адреса - АДРЕСА_2) на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1

Представником відповідача заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_8, що працює на посаді завідувача сектору організаційної роботи та забезпечення діяльності керівництва Секретаріату Комісії (юр. адреса: вул. механізаторів, б. 9, м. Київ, 03109) та ОСОБА_9, що працює на посаді заступника керівника секретаріату Комісії (юр. адреса: вул. механізаторів, б. 9, м. Київ, 03109).

Відповідно до ч.1 ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України як свідок в адміністративній справі може бути викликана кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з'ясувати у справі.

Згідно ч. 4 ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинна зазначити ім'я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

З огляду на вищевикладене, в судовому засіданні суд прийшов до висновку про доцільність та необхідність виклику і допиту свідків.

В судовому засіданні 18.06.2015 року викликано та допитано в якості свідка ОСОБА_6 (далі - свідок 1) та ОСОБА_7 (далі - свідок 2). З їх слів встановлено наступне, що ОСОБА_7 працює на посаді начальника відділу літературного редагування Комісії, за період надходження заяв до Комісії в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надання на них відповідей з позивачем перебувала у робочих стосунках. Також зазначає, що 17-18 березня ОСОБА_7 стала свідком того, як керівник секретаріату Пономаренко О.Г. підвищувала голос на невідому особу, оскільки свідок 2 не бачила безпосередньо осіб,які були присутні під час розмови на підвищених тонах і не чула безпосереднього звернення по імені чи прізвищу до якої саме особи зверталася Пономаренко О.Г.

Також свідок 2 зазначає, що ОСОБА_1 просила про надання допомоги ОСОБА_7 для підготовки проектів відповідей у зв'язку з тим, що керівником Секретаріату поверталися проекти відповідей із необхідністю доопрацювання чи у зв'язку із необхідністю виправлення помилок. Свідок 2 стверджує, що після 18.03.2015 року вона допомогала виправляти, переробляти, перечитувати, передивлятися листи ОСОБА_1, які були підготовлені ОСОБА_1

ОСОБА_7, повідомлено, що Пономаренко О.Г. під час здійснення власних повноважень, визначених чинним законодасвом ненормативну лексику не вживала, ні по відношення до ОСОБА_1, ні до інших посадових осіб.

ОСОБА_6 повідомив, що працював на посаді заступника начальника юридичного відділу Комісії до 24.03.2015 року, тобто в період прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності був діючим працівником секретаріату.

Також свідок 1 повідомив, що стосунки між Пономаренко О.Г. і ОСОБА_1 були напружені, що керівник секретаріату зазначала, що проекти звернень позивача потребують корегування, доопрацювання, та є граматично невірними.

В судовому засіданні 16.07.2015 року викликано та допитано в якості свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. З їх слів встановлено, що між Пономаренко О.Г. та ОСОБА_1 вбули суто робочі стосунки, без переходу на особистості, конфліктних ситуацій та непрофесійної поведінки Пономаренко О.Г. до позивача не допускала, також не було помічено некоректної поведінки.

Також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомлено про те, що оцінка проектів відповідей на запити, які подавала ОСОБА_1 відбувалася в робочій формі, в присутності ОСОБА_1 при обговоренні з нею матеріалів, які були подані разом з зверненням чи як додатком до звернення. З їх слів встановлено, що проекти відповідей поверталися у зв'язку з необхідністю доопрацювання, виправлення помилок, необхідністю перероблення формулювання речення чи окремих словосполучень, та у зв'язку із необхідністю прийняття до уваги зауважень Пономаренко О.Г.

Згідно Положення про секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України п. 1.1. визначено, що Секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Секретаріат) здійснює організаційне забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку передбаченому Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1.2 Положення про секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у своїй діяльності Секретаріат керується Конституцією України, законом України «про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», іншими нормативно-правовими актами, Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Положенням про секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, наказами та дорученнями Голови Комісії.

Згідно з розділом IV Положення про секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який визначає керівництво секретаріату визначено в п. 4.1.1 що керівник секретаріату здійснює керівництво Секретаріатом, несе персональну відповідальність за виконання покладених на секретаріат завдань, спрямовує, координує та контролює роботу структурних підрозділів секретаріату, зокрема виконання працівниками своїх посадових обов'язків, рішень Комісії, наказів і доручень Голови Комісії, розпоряджень і доручень керівника секретаріату, а також забезпечує взаємодію між структурними підрозділами.

Пунктом 4.1.9 визначено, що керівник секретаріату в межах наданих повноважень, вносить у встановленому порядку Голові Комісії пропозиції щодо присвоєння працівникам секретаріату рангів державних службовців, заохочення та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Також п. 5.3.1 визначено, що працівники секретаріату забезпечують своєчасне та якісне виконання покладених на них завдань і функцій, та п. 5.3.2. яким передбачено, що працівники секретаріату виконують накази та доручення Голови Комісії, доручення та розпорядження керівника секретаріату, керівника відповідного структурного підрозділу секретаріату, а також безпосередньо керівника.

Тобто з вищезазначеного слідує, що керівник секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в межах повноважень, наданих чинним законодавством здійснює контролюючу функцію, тобто керівництво Секретаріатом, а також спрямовує, координує та контролює роботу структурних підрозділів секретаріату, зокрема виконання працівниками своїх посадових обов'язків, тобто контроль за виконанням обов'язків, а не безпосереднє виконання обов'язків посадових осіб секретаріату.

Твердження позивача про те, що керівник секретаріату Пономаренко О.Г. вчинив власну бездіяльністю, як посадової особи, і самоусунулася від виконання обов'язків, визначених Положенням про секретаріат Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, не може прийматися судом як належний доказ, оскільки Посадовою інструкцією заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначений перелік обов'язків ОСОБА_1 як особи, що займає посаду заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату ВККС України, в своє чергу керівник секретаріату не наділений тими ж повноваженнями, а тому це виключає бездіяльність.

З урахуванням вищезазначеного позовні вимоги про визнання протиправним дії/бездіяльності керівника секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Пономаренко О.Г. щодо неправомірного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, порушення прав ОСОБА_1 та етики поведінки державного службовця, не підлягають задоволенню, оскільки керівник секретаріату Пономаренко О.Г. діяла в межах, в спосіб та в порядок визначений чинний законодавством та у зв'язку із порушенням трудової дисципліни ОСОБА_1, яке проявилося у несвоєчасному виконанні розпоряджень і вказівок керівництва Комісії, що призвело до порушення строків розгляду звернень, які надійшли до Вищої кваліфікаційної комісії суддів.

Положенням про порядок преміювання працівників секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого Наказом голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.01.2012 року № 6/к, визначено, що вищезазначене положення розроблене відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.06.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

П. 1.2 Положення про порядок преміювання працівників секретаріату ВККС України визначено, що положення розроблене з метою встановлення механізму заохочення працівників за якісне виконання завдань, стимулювання їх сумлінної, висококваліфікованої та ініціативної праці, постійного підвищення її ефективності та якості, посилення матеріальної зацікавленості в успішних результатах своєї праці, тобто положення визначає порядок нарахування та виплати премій працівникам секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до п. 3.2 Положення про порядок преміювання працівників секретаріату ВККС України підставами для преміювання працівників секретаріату Комісії є такі показники, а саме: дотримання належного рівня виконавської дисципліни; сумлінне та якісне виконання посадових обов'язків; дотримання трудової дисципліни; виконання заходів, передбачених планами роботи Комісії.

Згідно п. 4.8 Положення про порядок преміювання працівників секретаріату ВККС України виплата премій не проводиться протягом строку дії дисциплінарного стягнення.

Наказом голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.03.2015 року № 71-к/тм відповідно до статей 147-149 Кодексу законів про працю України, ст. 10 Закону України «Про державну службу» за порушення підпункту 8 п. 23 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затверджених наказом Голови Комісії від 26.11.2010 року № 2, та пункту 2.10 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 року № 214, що проявилось у несвоєчасному виконанні розпоряджень і вказівок керівництва Комісії та призвело до порушень строків розгляду понад 20 звернень, які надійшли до Комісії, а також прав заявників (скаржників), ОСОБА_1 заступника начальника відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оголошено догану.

У зв'язку із вищевикладеним, позовні вимоги про зобов'язання зобов'язання Вищу кваліфікаційну комісію суддів України прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 премії, які належали виплатити за відсутності догани не підлягають задоволенню тому, що стосовно ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що в свою чергу виключає можливість виплати премій.

Посилання позивача на те, що при накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани відповідачем було порушені вимог «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.06.2000 року № 950, не може прийматися судом як належним доказ у зв'язку із наступним.

Представник відповідача, в письмових запереченнях наголосив, що відповідно до п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, (далі - Порядок) стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Згідно з п. 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем'єр міністром України, керівником державного органу (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.

У зв'язку із вищезазначеним представником відповідача зроблені висновки про те, що проведення службового відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування визначено, що проведення службового розслідування є правом, а не обов'язком, керівника державного органу, що призначив особу,або керівником органу в якому працює зазначена особа, але дане твердження відповідача не може прийматися судом як належний доказ у зв'язку із наступним.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 25 липня 2012 р. № 666 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування", якою Кабінет міністрів України відповідно до частини шостої статті 55 Закону України "Про державну службу" постановляє: Установити, що дія Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 24, ст. 1004; 2010 р., № 1, ст. 14; 2011 р., № 79, ст. 2912), не застосовується у частині проведення службового розслідування стосовно державних службовців. Та визначено, що постанова набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України від 17 листопада 2011 р. № 4050-VI "Про державну службу".

Порядок проведення службового розслідування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2012 р. № 666 визначає механізм проведення службового розслідування в органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим та інших державних органах (далі - державний орган) стосовно осіб, які займають посади державної служби, а також у визначених Законом України "Про державну службу" випадках стосовно інших осіб з питань реалізації ними права на державну службу .

Пунктом 2 Порядку проведення службового розслідування передбачено, що службове розслідування проводиться за таких підстав:

- у разі необхідності проведення додаткового дослідження обставин вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, в тому числі обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню, - за рішенням суб'єкта призначення;

- на вимогу державного службовця з метою спростування безпідставних, на його думку, звинувачень або підозр - за рішенням суб'єкта призначення;

- з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню державним службовцем корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", - за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції та за рішенням керівника державного органу, в якому працює державний службовець, що вчинив таке правопорушення;

- у разі оскарження рішення керівника державної служби в державному органі щодо порушення наданих Законом України "Про державну службу" прав на державну службу або виникнення перешкод у їх реалізації - за рішенням Нацдержслужби.

Представником позивача не надано підтверджень того, що ОСОБА_1 зверталася з письмовою вимогою про необхідність проведення службового розслідування до керівника секретаріату ВККС України з метою спростування безпідставних, на думку позивача, звинувачень або підозр які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, проаналізувавши зазначені правові норми та зміст матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність та обґрунтованість дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келебереда

Дата складення повного тексту рішення - 23.07.2015.