Справа № 2-а-205/2010
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа №2-а-205/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду Верхньодніпровського району про стягнення щомісячної недоплаченої соціальної допомоги,-

ВСТАНОВИВ: До суду звернувся позивач ОСОБА_1І, з адміністративним позовом про стягнення щомісячної соціальної державної допомоги до відповідача управлянн Пенсійного Фонду Верхньодніпровського району в якому просить поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважної причини, визнати дії управляння Пенсійного Фонду у Верхньодніпровському районі незаконними, зобов»язати управління Пенсійного Фонду у Верхньодніпровському районі здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та стягнути з управління Пенсійного Фонду України у Верхньодніпровському районі на її користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогуза 2007-2009 роки в сумі 2590 грн., 30 коп.

В обгрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що він як дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішень Коституційного суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року має право отримувати державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідач не виконує вимог Закону, чим порушує його права та законні інтереси. Протягом 2007 року йому вказана надбавка не нараховувалась та не виплачувалась, а в 2008 та 2009 році виплачувалась частково, але не в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З цього приводу він звертався зі зверненням до управління Пенсійного Фонду у Верхньодніпровському районі, але отримав відповідь, що за 2006-2007 рік йому така надбавка не нараховувалась в зв»язку з призупиненням дії ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» Законом України «Про державний бюджет України. А в 2008 році відповідно до змін внесених до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй виплачувалась надбавка в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, що й стало причиною звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що допомога позивачеві як дитині війни виплачувалась відповідно до чинного законодавства та розмірі бюджетних асигнувань, крім того позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого права, який він і просить застосувати.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за такими підставами.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, має статус дитини війни, що підтверджується відміткою «Дитина війни» в пенсійному посвідченні виданому 15.07.1998 року № 139321

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 19.12.2006 року № 489-У дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відносно задоволення вимог по виплатам за 2007 рік, суд виходить з наступного. Дію ст. 6 Закону на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень п. 12 ст. 71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50% розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положенням п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення на 2007 рік ст. 6 Закону. Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України № 2195-1У.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом,не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахування пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року - були відсутні.

Доводи відповідача про те, що в ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення особам, що мають статус «Діти війни» на думку суду є безпідставними, так як мінімальна песія за віком встановлюється Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне пенсійне страхування».

Ст. 28 цього Закону визначається, що мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мініму для осіб, що втратили працездатність.

Суд вважає, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсіне страхування» не є перешкодою для застосування данної величини (мінімальної пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов»язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно віком відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення та законодавством України не встановленого іншого, крім передбаченого цією статтею мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом.

У відповідності до ч. З ст. 62 Закону України від 19.12.2006 року № 489-V „Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 ч. 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 85 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" від 5.11.91 р. № 1788-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) виплата пенсій проводиться за поточний місяць

загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Таким чином, відповідач повинен був підвищити пенсію починаючи з 9 липня по 31 грудня 2007 року в наступних розмірах:

*за липень - [(406 грн. +1%) х 30%] : 31 х 23 дня = 123,02 : 31 х 23 = 91,27 грн.;

*за серпень - вересень - [(406 грн. +1%) х 30%] х 2 міс. = (410,06 х 30%) х 2 = 123,02x2 = 246,04 грн.;

*за жовтень - грудень - [(411 грн. +1%) х 30%] х 3 міс. = 415,11 грн. х 30% х 3 = 124,53 х 3 = 373,59 грн.;

а всього за 2007 рік необхідно донарахувати 710,90 грн.

Так як в 2007 році позивачеві, як дитині війни, підвищення до пенсії не нараховувалось та виплачувалось, суд вважає за необхідне зобов"язати відповідача донарахувати та виплатити позивачеві підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за перод з 09 липня по 31 грудня 2007 року в сумі 710 грн., 90 коп.

Доводи відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, та законодавством України не визначено з якого мінімального розміру пенсії за віком повинно наровуватись 30% надбавка дітям війни та згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій „дітей війни" здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян - є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Так, у справі „Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Суди не повинні приймати до уваги обставини, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. І тому до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Щодо задоволення вимог по виплатам за 2008 рік, суд виходить з того, що правові підстави для вирішення таких вимог є аналогічними 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України № 107-VI „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України № 2195-VI викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року - були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні - березні 2008 року на 47 грн., щомісячно (10% від 470 грн. - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в квітні на 48,10 грн., тому позовні вимоги за цей період - не підлягають задоволенню.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VІ від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Зкону України „Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІУ в новій редакції, що означає втрату нею чинності.

Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України № 2195-ІV.

Ст. 58 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в наступних розмірах:

*травень-(481 грн. х 30%): 31 х 10=144,3 : 31 х 10 = 46,55 грн.;

*червень - 481 грн. х 30% = 144,3 грн.;

*липень - вересень - (482 грн. х 30%) х 3 міс. = 144,6 х 3 = 433,80 грн.; жовтень - грудень - (498 грн. х 30%) х 3 міс. = 149,4 х 3 = 448,2 грн.

а всього з травня по 31 грудня 2008 року позивачеві необхідно було нарахувати та

виплатити - 1072,85 грн.

Згідно поданої представником відповідача довідки про розмір виплаченого підвищення

до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної

допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки,

встановленої для учасників війни згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей

війни, саме:

з 01 січня 2008 року - 47 грн. з 22 травня 2008 року - 48.10 грн з 01 липня 2008 року - 48. 20 грн. з 01 жовтня 2008 року- 49.80 грн. Таким чином в травні 2008 року позивачеві виплачена надбавка в сумі більшій ніж належні 46 грн. 55 коп.

різниця між виплаченою та належноюдо виплати 30 % надбавкою дітям війни складає: в червні 2008 року 144.3 грн - 48.10 грн = 96 грн 20 коп.

за липень - вересень 2008 року 144.6 грн., - 48.20 грн., = 96 40 грн X 3 міс. = 289 грн 20 коп.

за жовтень грудень 2008 року 149. 4 грн., - 49.8 грн + 99. 6Х 3 міс. + 288 грн 80 коп.

А всього з червня по 31 грудня 2008 року до виплати позивачеві підлягає - 684 грн 20

коп. зазначену суму потрібно зобов"язати управління Пенсійного фонду у

Верхньодніпровському районі нарахувати та виплатити позивачеві.

Таким чином, суд вважає, що відповідач починаючи з 22 травня 2008 року неправомірно застосовує п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, якою встановлено, що „дітям війни" (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та „Про жертви

нацистських переслідувань") до пенсії виплачується підвищення у розмірах: з 22 травня -48,1 грн., з 1 липня - 48,2 грн., з 1 жовтня - 49,8 грн., бо ці положення протирічать Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного Суду України не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду.

За період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року позивачеві підлягає до виплати:

Згідно до вимог ст. 54 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" № 835-У! Від 26.12.2008 року встановлено, що в у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудня 2008 року, тобто цей розмір складає 498 грн. Згідно Закону України Про встановлення прожиткового мінімуму" від 20.10.2009 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1.11.2009 року становить 573 грн.

Відповідно розрахунок підвищення пенсії позивачеві як дитині війни з урахуванням виплаченої допомоги за даний період згідно ст. 6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни в розмірі 10 % буде складати

498 грн., х 20% х 10 міс. = 996 грн.

573 грн., х 20% х 2 міс. 229 грн 20 коп

Всього за 2009 рік підлягає стягненню 1225 грн 20 коп.

Суд не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону.

Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Відповідно до п. 2 ст. 99 КАС україни для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк,який якщо не встановлено інше обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Проте ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхцування", сума пенсії, яка своєчасно не одержана з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того відповідно до ч. 4 ст.99 КАС України якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб"єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльнсть суб"єкта владних повноважень.

Позивач скористався досудовим порядком вирішення спору, звернулась з письмовим звернення до відповідача. Відповідь на їйого звернення відповідачем дана 11.01.2010 року. Тому на думку суду строк позовної давності йому потрібно відраховувати саме з цієї дати.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, на користь позивача суд стягує судові витрати у сумі 22 грн., 92 коп. які сплачено позивачем при зверненні до суду.

На основі ст. З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст. 6, 11, 14, 17, 70, 71, 86,122,159,-163 КАС України , - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з 2007 року Визнати бездіяльнсть управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - неправомірними.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхуванн за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року в сумі 710 грн 90 коп., за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в сумі - 684 грн, 20 коп., з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі - 1225 грн 20 коп. тобто в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, що була виплачена в зазначений період.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 26 грн 95 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту її проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви через Верхньодніпровський районний суд. Або шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення постанови.

Головуючий: