Справа № 20906/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2010 р.справа № 2а-84/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації, в якому просив суд визнати дії посадових осіб відповідача неправомірними та зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації видати йому посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач проти позову заперечував. Посилався на відсутність законодавчо передбачених підстав для отримання такого посвідчення ( а.с.8).

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив визнати постанову суду першої інстанції нечинною та прийняти нову, якою визнати його потерпілим та зобовязати відповідача видати йому посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він, будучи неповнолітнім, був визнаний потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до положень п.5 ст.27 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що суд безпідставно не врахував положення ст.. 14 вищевказаного Закону, відповідно до якого по досягненню повноліття особам, зазначеним у ст..27 цього Закону, надаються пільги і компенсації згідно ст.. 14 Закону № 796. Крім того, суд не взяв до уваги і Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме пункт 8 Порядку, який передбачає видачу посвідчень повнолітнім дітям.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є сином ОСОБА_2, останній визнаний учасником ліквідації аварії на ЧАЕС ІІ категорії згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 5 ст. 27 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991 року ОСОБА_1 і був визнаний дитиною, яка належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, оскільки він народився від учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії та мав до досягнення повноліття відповідне посвідчення.

07 січня 2010 року ОСОБА_1 досяг повноліття, група інвалідності йому не встановлювалась.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під жоден із пунктів ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991 року позивач не підпадає, відомостей про те, що він є інвалідом відповідно до умов проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії та визнаний таким, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи ( п.6 ч.1 ст. 11, ч.5 ст.17 вищевказаного Закону) - до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що стаття 11 Закону №796-ХІІ визначає коло осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Серед ряду категорій осіб, зазначених у даній статті, до потерпілих належать і особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини пятої статті 17 цього Закону.

Більш того, п.6 ч.1ст.11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»чітко передбачено, що після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ , до потерпілих належать особи, евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обовязкового) і гарантованого добровільного відселення».

Такі ж підстави для видання посвідчень потерпілим від аварії на ЧАЕС зазначені і в ч.3 п.8 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 народився 07 січня 1992 року в смт.. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області де і мешкає по теперішній час.

Тобто, він не має ніякого відношення до осіб, відселених із зони відчуження ЧАЕС, більш того не може вважатись евакуйованим у 1986 році із зони відчуження , як це передбачено п.п.3 п 2. Ч.1 ст.14 Закону №796.

За таких обставин посилання апелянта на положення передбачено п.п.3 п 2. Ч.1 ст.14 Закону №796 , як на підставу для задоволення вимог, визнається колегією суддів хибним.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, були правомірними та узгоджувались з положеннями ч.2 ст.19 Конституції України , а тому підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 - відсутні, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.А. Уханенко