Справа № 754/9022/15-а
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/316/15
Справа №754/9022/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2015 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської в місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач, УПСЗН) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебуває на обліку в УПСЗН. 11 грудня 2014року вона звернулась до відповідача з заявою щодо призначення та виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач листом від 19.12. 2014 року за № 405-19, яка була отримана позивачем 25.12.2014р. відмовив у нарахуванні та виплаті передбаченої зазначеним Законом допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, посилаючись на те, що постановою Кабінету міністрів України від 25 червня 2014 року № 208 внесено зміни до порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, за якими розділ 6 Порядку "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку"виключено з 01 липня 2014 року.

Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв'язку з чим просить суд визнати зазначені дії відповідача неправомірними та зобов'язати УПСЗН нарахувати та виплатити їй грошову допомогу по догляду за дитиною, виходячи з встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, починаючи з 01 липня 2014 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Стороною відповідача надано суду заперечення, в яких вказувалось на те, що дії Управління відповідають чинному законодавству, а тому просили відмовити у позовних вимогах.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу необхідно довести правомірність своїх дій.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебуває на обліку в УПСЗН як застрахована особа.

11.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявами щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відповідності до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Відповідач листом від 19.12. 2014 року за № 405-19, який був отриманий позивачем 25.12.2014р. відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті передбаченої зазначеним Законом допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, посилаючись на те, що постановою Кабінету міністрів України від 25 червня 2014 року №208 внесено зміни до порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, за якими розділ 6 Порядку "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено з 01 липня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до абзацу шостого пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановою N 208 ( 208-2014-п ) від 25.06.2014р., розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини (народженої до 30 червня 2014 р.), визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. У разі народження двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною.

Також, відповідно до ст. 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами, зокрема, відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пп. 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", зокрема, згідно зі змінами, внесеними до ст.13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас, із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено статті 40-44.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" передбачено, що розділ II даного Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п.25 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Таким чином, з часу проголошення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 та визначає умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

При цьому, розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" Кабінетом Міністрів України не визначались.

Оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не змінювались розмір та порядок виплат грошових коштів, обумовлених Законами України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", то розмір такої допомоги визначається приписами вказаних Законів.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд вважає, що на відносини щодо виплати допомоги позивачу поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", відповідно до ст. 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права щодо нарахування їй та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у визначеному у позовних вимогах розмірі, а дії стосовно відмови у їх вчиненні підлягають визнанню протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 43 Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", ст.ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської в місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не менше прожиткового мінімуму з 01 липня 2014 року - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не менше прожиткового мінімуму, починаючи з 01 липня 2014 року із урахуванням раніше виплачених коштів.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 73 гри. 08 коп. присудити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

СУДДЯ Бабко В.В.