Справа № 19744/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р. справа № 2а-262/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Сафронової С.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Запорізькій області, інспектора АП роти ДПС № 2 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Запорізькій області, інспектора АП роти ДПС № 2 ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову серії АР № 059204 від 04.03.2009 року, а справу щодо нього про адміністративне правопорушення закрити, скасувати постанову серії ВП № 14334589 від 19 травня 2009 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2010 року залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 в частині касування постанови відділу державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2009 року. Позивач дану ухвалу не оскаржував.

Постановою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясовано всіх обставин, що мають значення для справи.

Інспектором АП роти ДПС № 2 ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності представника УДАІ УМВС України в Запорізькій області. В даному клопотанні інспектор просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2009 року інспектором АП роти ДПС № 2 ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 059204 від 04.03.2009 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, відповідно до якої, позивач, 03.03.2009 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 326 км автодороги Харків-Сімферополь перевищив швидкість на 35 км/год,, так як рухався зі швидкістю 125 км/год,, тим самим порушив п. 12.9 ПДР України. Даною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 300,00 грн. Вказане порушення виявлено за допомогою приладу «Візір»серійний номер 0812550.

Протокол про адміністративне правопорушення по даній справі не складався. Відповідно до копії фотокартки (а.с.21) 03.03.2009 року о 12.27 год. вищевказаним приладом зафіксована швидкість руху автомобіля з номерним знаком АР0500ВС 125 км/год., при цьому будь-який сталий орієнтир стосовно місця фото фіксації не відображений.

Пунктом 12.6 ПДР України водієві поза населеним пунктом дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год.

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 14.04.97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п.2, п.4).

Організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст. 258 КУпАП посадові особи органів Державної автомобільної інспекції мають право застосовувати без протокольну форму фіксації адміністративних правопорушень та розглядати справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі виявлення правопорушень у сфері дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Приймаючи до уваги положення ст.10 Закону України "Про міліцію", Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України при виявленні правопорушення, працівник ДАІ має втрутитись та запобігти правопорушенню. Втручання при правопорушеннях полягає в обовязковому реагуванні на дії громадян з метою запобігання правопорушенням та їх припинення, застосування до порушників установлених заходів впливу (п.12.11 Інструкції).

Згідно ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до відповідальності і протягом трьох днів з дня винесення має бути надіслана цій особі.

Органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як слідує із матеріалів справи, в тому числі і матеріалів ДАІ про адміністративне правопорушення, відповідачем не надані докази того, що саме автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 перевищив швидкість, зафіксовану приладом «Візір»№ 0812550, та в якому саме місці здійснено даний фотознімок. З наданої відповідачем фотозйомки будь-якого сталого орієнтиру не відображено, окрім номера транспортного засобу, який нібито порушив ПДР України. Не зазначено, в якому саме режимі велась фотозйомка, не зазначені технічні характеристики приладу «Візір»№ 0812550, чи пройшов він відповідну перевірку, чи має інспектор ДАЇ, що вів фотозйомку, допуск на використання даного приладу.

Отже, відповідачем не надано і будь-яких інших доказів, перелічених в ст. 251 КУпАП, на підтвердження законності прийнятої відповідачем постанови серії АР № 059204 по справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2009 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 300 грн.

Згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо закриття провадження у даній справі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ч.3 ст.17 КАС України, до компетенції адміністративних судів не відносяться повноваження щодо накладення адміністративних стягнень, а отже і вирішення питання щодо закриття провадження у таких справах.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.202, 205 КАС України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2010 року скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 059204 по справі про адміністративне правопорушення від 04 березня 2009 року, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: А.В. Суховаров