Справа № 22645/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2010 р.справа № 2а-1943/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року по справі №2а-1943/10/1170 за позовом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК Імперія смаку»про скасування державної реєстрації, визнання установчих документів та свідоцтва платника ПДВ недійсними, -

в с т а н о в и л а:

Кіровоградська обєднана державна податкова інспекція звернулась до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнень) просила скасувати державну реєстрацію ТОВ «ДК Імперія смаку»з моменту перереєстрації, визнати недійсним статут ТОВ «ДК Імперія смаку»та свідоцтво платника ПДВ.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з»ясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ДК Імперія смаку»зареєстровано 23.12.2010р. реєстраційною палатою Кіровоградського місьвиконкому, місцезнаходження підприємства Кіровоградська область Компаніївський район, Наглядівка, вул..Набережна,1, засновник підприємства - ОСОБА_1.

16.02.2010р. проведено перереєстрацію підприємства у відповідності до якої засновником та керівником підприємства став ОСОБА_2.

Під час ОРМ працівниками податкової міліції ДПІ у Кіровоградській області по встановленню місцезнаходження за юридичною адресою ТОВ «Імперія смаку», було встановлено, що за вказаною адресою платник податків не знаходиться.

Позиція податкового органу щодо скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності полягає в тому, що згідно наданих пояснень ОСОБА_3, останній не мав намір займатися підприємницькою діяльністю, про ТОВ «Імперія смаку»йому нічого не відомо, до фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не мав, при реєстрації підприємства він не знайомився з документами, які підписував, а діяв на прохання свого знайомого. З цих підстав ДПІ дійшла висновку про фіктивність підприємства, що на думку податкового органу, є безумовною підставою для задоволення заявлених вимог.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстав для скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності не існує, податковим органом не надано суду доказів фіктивності підприємства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Податковим органом не доведено ті обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, а саме те, що відповідач має намір ухилятися від сплати податків, вести недобросовісну господарську діяльність, не подавати звітності, що в свою чергу буде порушувати нормальну діяльність державної податкової служби. Вказані обставини не підтверджені жодними доказами та є припущеннями позивача. Між тим, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, згідно довідки від 03.08.2010р. (а.с.42), не подає податкову звітність до податкового органу з 20.04.2010 року. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, термін подання податкової звітності відповідачем, на час звернення ДПІ з позовом до суду, не минув. Тобто, вказана довідка ДПІ навпаки свідчить про господарську діяльність підприємства та додержання останнім порядку подання звітності.

Колегія суддів не може прийняти до уваги, в якості належних та допустимих доказів письмові пояснення гр. ОСОБА_2, на які посилався податковий орган, відносно того, що у цього громадянина (засновника) була відсутня дійсна мета здійснення підприємницької діяльності, оскільки при реєстрації підприємства він не знайомився з документами, які підписував, а діяв на прохання свого знайомого, що свідчить про фіктивність підприємства.

Належним доказом, у даному випадку, були б не письмові пояснення гр. ОСОБА_3, а вирок суду щодо кримінальної відповідальності за ст. 205 КК України гр. ОСОБА_3 за навмисне створення (придбання) суб'єкта підприємницької діяльності без мети здійснення підприємницької діяльності. Між тим, такого вироку суду, позивачем не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено фіктивності підприємства, що на його думку є підставою для скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності.

Крім цього, частиною 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено підстави для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи , зокрема є:

· визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

· провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

· невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

· неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

· наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Зазначених у вказаній нормі матеріального права підстав для припинення юридичної особи, податковим органом не наведено.

Щодо вимог позивача про визнання установчих та свідоцтва платника ПДВ недійсними, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як передбачено ч. 1 п. 4 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднанні державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів.

Права (повноваження) органів державної податкової інспекції закріплені ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", зокрема, п. 17 ч. 1 ст. 11 встановлює право органів державної податкової служби звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

За вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідний обовязок закріплює і ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до якої посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні»не передбачено право органів державної податкової служби на звернення до суду з вимогами про визнання недійсними установчих документів юридичної особи (статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки про включення до Єдиного державного реєстру, визнання недійсним реєстрації платника податку на додану вартість, анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість, визнання недійсними всіх бухгалтерських документів та інших фінансово-господарських документів з моменту їх складення та реєстрації).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок стосовно того, що заявлені позивачем у даній адміністративній справі позовні вимоги безпідставні, не ґрунтуються на законі, та заявлені позивачем з перевищенням власних повноважень, які надані йому чинним законодавством.

Більш того, визнання недійсними первинних документів, свідоцтва платника податку на додану вартість саме з моменту перереєстрації підприємства, як на тому наполягав податковий орган, може потягнути негативні наслідки для можливих контрагентів ТОВ «ДК Імперія смаку», які перебували з підприємством в договірних відносинах, зокрема в частині формування ними податкового кредиту з податку на додану вартість.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року по справі №2а-1943/10/1170 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Ухвалу виготовлено у повному обсязі 14.12.2010р..)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: М.В. Мірошниченко