Справа № 20118/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2010 р. справа № 2а-793/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року по справі №2а-793/10/0870 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 18 грудня 2009 року на суму 8 329,70 грн. Штрафні санкцій застосовано до позивача за порушення вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що перевірка проведена відповідачем з порушеннями вимог Закону України «Про державну податкову службу України», висновки перевіряючи про порушення позивачем п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»зроблені безпідставно, а тому застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції у сумі 8 329,70 грн. є необгрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що повноважними особами державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя 08 грудня 2009 року проведено позапланову виїзну перевірку господарської одиниці (магазину), розташованого за адресою м.Запоріжжя, вул.. Героїв Сталінграда,5, з питань дотримання субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки складено акт від 08.12.2009р. №-0216/08/25/23/НОМЕР_1, в якому зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг».

Суть порушення полягала в тому, що на думку податкового органу, ПП ОСОБА_1 неналежним чином вів Книгу обліку доходів і витрат, обовязковість ведення якої передбачена п.12 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», а саме останній запис обліку доходів і витрат було зроблено 31.10.2009р.

З огляду на встановлені порушення, посадовими особами зроблено опис залишку товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в магазині, на загальну суму 4164,85грн.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18.12.2009 року №, яким до позивача застосовані фінансові санкції у розмірі 8 329,7 грн.

Штрафні санкції, згідно рішення від 18.12.2009р., застосовано податковим органом відповідно до вимог ст..21 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»і їх розрахунок полягає у наступному: 4164,85грн. х 2 = 8 329,7грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових санкцій) є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийнято ДПІ на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; 2. з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; 3. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4. безсторонньо (неупереджено); 5. добросовісно; 6. розсудливо; 7. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); 9. з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10. своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року2 зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З огляду на предмет спору, визначальними обставинами, для вирішення спірних правовідносин, є встановлення правомірності оскарженого рішення відповідача, а саме чи прийняте таке рішення на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.

Відповідно до ст..21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»до субєктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальною підставою для застосування фінансових санкцій, згідно ст..21 названого Закону, є встановлення контролюючим органом необлікованого товару.

Як вбачається з рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18 грудня 2009 року № його прийнято на підставі акту перевірки від 08.12.2009р., в якому зроблені висновки про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з Актом перевірки від 08.12.2009р. перевіряючими особами зняті залишки ТМЦ (товарно-матеріальних цінностей), сума яких склала 4164,85грн. і саме з цієї величини розраховані фінансові санкцій у розмірі 8329,70грн. (4164,85грн. х 2 = 8329,70грн.).

Між тим, Акт перевірки не містить в собі відомостей про встановлення посадовими особами ДПІ необлікованого товару, що є підставою для визначення фінансових санкцій у порядку, передбаченому ст..21 Закону.

Отже, враховуючи акт перевірки, який став підставою для прийняття спірного рішення, відповідачем розраховані фінансові санкції з огляду на суму товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в магазині на час перевірки, що суперечить вимогам ст..21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якою передбачено розрахунок санкцій з урахуванням вартості необлікованих товарів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, які передбачено Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»і відповідно не відповідає критеріям правомірності, які предявляються до рішень субєкта владних повноважень та які визначено ч.3 ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції прийнято постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постави про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року по справі №2а-793/10/0870 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 18 грудня 2009 року у розмірі 8329,7грн. визнати неправомірним та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 22.09.2010р..)

Головуючий: Я.В. Семененко

Судді: Н.А. Бишевська

ОСОБА_2