Справа № 802/1271/15-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1271/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

21 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Майданюк Я.Л.,

за участі:

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про скасування податкових-повідомлень рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами діяльності за 2013 рік фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи та додаток 5 до неї. Декларація була прийнята про що свідчить квитанція №2 від 07.02.2014.

В рядку 03.01 розділу III «Доходи, отримані фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності» вказаної податкової декларації позивачем помилково вказана сума податку, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі - 206631,95 грн.. При цьому, в рядку 07.01 додатку 5 до декларації платником було зазначено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 19631,94 грн.

Водночас, при передачі декларації в електронному вигляді невідповідність даних між додатком 5 та розділом III декларації податковим органом не були виявлені.

Як вбачається з платіжного доручення №58 від 05.03.2014, платником сплачено ПДФО в розмірі 19631,94 грн., яку необхідно було сплатити за 2013 рік. Крім того, позивач сплатив ПДФО за 1 квартал 2014 року в сумі 8173,84 грн.(платіжне доручення №76 від 14.03.2014); за 2 квартал 2014 року в сумі 8173,84 грн. (платіжне доручення №143 від 14.05.2014);

В червні 2014 року позивач виявив допущену помилку щодо та подав уточнюючий розрахунок податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, із зазначенням в рядку 03.01 Розділу III уточнюючої декларації суми податку, що відповідала показникам рядку 07.01 Додатку 5 та становила 19 631,94 грн.

Факт доставлення та прийняття уточнюючої декларації та додатку 5 до уточнюючої декларації підтверджується квитанціями №1 та №2 від 11.06.2014 відповідно.

09.07.2014 Вінницькою ОДПІ було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_5 з питань несвоєчасної сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб.

За результатами перевірки складено акт №215/17/НОМЕР_1 від 09.07.2014р.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані в акті порушення позивачем вимог п. 57.1, п. 57.3 ст. 57, пп.. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України в частині порушення правил сплати (перерахування) податків до бюджету, а саме:

1) за період 2012 року по строку 15.11.2012 нараховано суму самостійно визначеного грошового зобов'язання у розмірі 1150,78 грн., у вигляді авансового платежу відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік №308969 від 09.02.2012, дана сума недоїмки погашена платіжним дорученням №212 від 07.12.2012 на суму 1500,00 грн.;

2) за період 2013 року по строку 19.02.2014 нараховано суму самостійно визначеного грошового зобов'язання у розмірі 206631,95 грн., відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік № від 07.02.2014 дана сума недоїмки погашена платіжним дорученням №58 від 05.03.2014 на суму 19650,00 грн.;

3) за період 2013 року по строку 14.03.2014 нараховано суму самостійно визначеного грошового зобов'язання у розмірі 8173,84 грн., у вигляді авансового платежу відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік № від 07.02.2014, дана сума недоїмки погашена платіжним дорученням №76 від 14.03.2014 на суму 8173,84 грн.;

4) за період 2013 року по строку 14.05.2014 нараховано суму самостійно визначеного грошового зобов'язання у розмірі 8173,84 грн., у вигляді авансового платежу відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік № від 07.02.2014, дана сума недоїмки погашена платіжним дорученням №143 від 34.05.2014 на суму 8173,84 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.09.2014 № якими позивачу нараховано штраф в розмірі 37311,82 грн. (20% грошового зобов'язання), за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та №, якими позивачу нараховано штраф в розмірі 3707,05 грн. (10% грошового зобов'язання), за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та оскаржив їх до суду. На думку позивача податковим органом правомірно застосовано штрафні санкції лише в частині накладення штрафу в розмірі 10% (1965 грн.) за затримку по сплаті зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу щодо несвоєчасної сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб є безпідставними в частині з якою не погоджується позивач, що вказує на наявність підстав для скасування рішень відповідача в цій частині.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 109.1 ст. 109 передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За допущені платниками податків податкові правопорушення ПК України передбачено штрафні санкції.

Відповідно до ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказуючи на прострочення сплати позивачем узгодженого грошового зобов'язання з ПДФО, відповідач вважає, та відповідним чином враховує у розрахунку штрафних санкцій, факт декларування позивачем податкового зобов'язання з ПДФО за 2013 рік у розмірі 206631,95 грн.. Водночас, відповідач з незрозумілих причин не врахував, що позивачем було подано уточнюючу декларацію за вказаний період.

Однак, відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Згідно п. 50.2. ст. 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Колегія суддів зазначає, що у зв'язку із поданням позивачем уточнюючої декларації з ПДФО за 2013 рік та прийняттям такої декларації відповідачем, останній повинен враховувати зазначені в ній дані, зокрема й під час проведення подальших перевірок.

Звертає увагу також те, що згідно акту перевірки №9/1701/НОМЕР_1 від 19.11.2014р. Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області не встановлено заниження або завищення позивачем оподатковуваного доходу за 2013 рік: сума податкового зобов'язання за 2013р. за даними платника та за даними перевірки збігається та становить 32695,34 грн., що відповідає сумам зазначеним у р. 5 додатку 5 до Звітної декларації та р. 5 додатку 5 Уточнюючої декларації.

Однак, відповідач, отримавши уточнюючу податкову декларацію, не привів у відповідність податковий облік, а безпідставно застосував до позивача штрафні санкції.

Вказані помилки відповідача також зумовили зарахування авансових платежів з ПДФО за І та ІІ квартали 2014 року, які були сплачені відповідно 14.03.2014 та 14.05.2014, в рахунок боргу, за що теж було нараховано штрафну санкцію за порушення граничних строків сплати.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованим застосування до позивача штрафних санкції в сумі 1965 грн. за порушення строку сплати податкового зобов'язання по ПДФО за 2013 рік.

Так, граничним строком сплати податкового зобов'язання по ПДФО за 2013 рік в сумі 19631,94 грн. є 20.02.2014р., в той час як вказану суму ФОП ОСОБА_5 сплатив 05.03.2015р.

З огляду на наведені обставини в сукупності податкові повідомлення-рішення від 04.09.2014 № та № в частині 1741,05 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 28 липня 2015 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.