Справа № 805/897/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №805/897/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015р. у справі № 805/897/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат», в якому просив стягнути заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у розмірі 48729,41грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015р. адміністративний позов було задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 7 377 (сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 93 копійки.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя були призначені та виплачені пенсії на пільгових умовах особам, які працювали у Публічному акціонерному товаристві «Маріупольський графітовий комбінат» та були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п.п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2), що не оспорюється сторонами по справі.

Згідно супровідних листів позивача відповідачу були направлені розрахунки на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року на загальну суму 91 118,99грн.

До суду першої інстанції було надано копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених та виплачених працівникам відповідача на підставі пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за вказаний період на суму 83 697,82 грн.

Докази на підтвердження направлення Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на адресу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» інших розрахунків витрат зі сплати пільгових пенсій за списком № 2 за період жовтень 2014 року - січень 2015 року в матеріалах справи відсутні.

Згідно наданих суду копій платіжних доручень відповідача № 61 від 29 січня 2015 року, № 116 від 24 лютого 2015 року, № 121 від 24 лютого 2015 року, № 136 від 26 лютого 2015 року, № 192 від 23 березня 2015 року та банківської виписки з Філії Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» Публічним акціонерним товариством «Маріупольський графітовий комбінат» було перераховано позивачу в якості витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача на підставі пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за спірний період грошові кошти на загальну суму 76 319,89 грн. Зазначені обставини визнаються позивачем по справі.

Відповідно до матеріалів справи у листопаді 2014 року відповідачем було відшкодовано позивачу фактичних витрат зі сплати пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 12 000,00 грн., а в грудні 2014 року - 38 780,98 грн. (всього у листопаді - грудні 2014 року відповідачем сплачено 50 780,98 грн. витрат на відшкодування пенсії).

Суду не надано доказів на підтвердження призначення цих платежів (із зазначенням періоду, за який відповідачем відшкодовані ці витрати позивача).

Кошти у сумі 50 780,98 грн. були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача на підставі пунктів «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка виникла до 1 жовтня 2014 року.

Не погодившись із несплатою відповідачем в повному обсязі витрат позивача на виплату та доставку вказаних пенсій за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в сумі 91 118,99 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) на Пенсійний фонд покладено керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року Пенсійний фонд України - орган, уповноважений вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз.4 п.1 ст.2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п.1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно абз.3 п.1 ч.1 ст.4 Закону № 400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

На відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Такої ж думки дотримується і Верховний Суд України у постанові від 31 січня 2011 року у справі за позовною заявою ВП «Рембудмонтаж» до управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону № 400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено п.6.8 Інструкції.

Відповідно до п.6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, розрахунки за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року на загальну суму 83 697,82 грн. управлінням направлялись відповідачу своєчасно, оскаржені не були. Матеріалами справи підтверджується, що на момент розгляду справи відповідачем сплачені фактичні витрати на виплату та доставку пенсій у сумі 76 319,89 грн.

Таким чином, суд не приймає до уваги вказані в апеляційній скарзі несплачені за спірний період суми, оскільки вони не підтверджені наявними матеріалами справи. Заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року станом на час розгляду справи по суті складає 7 377,93 грн.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015р. у справі № 805/897/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015р. у справі № 805/897/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М.Г. Сухарьок

Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін