Справа № 824/992/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/992/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного центру зайнятості про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецького обласного центру зайнятості про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що 27 квітня 2015 року на підставі наказу Чернівецького обласного центру зайнятості № 407-к його було звільнено з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості з підстав п. 6 ст. 36 ЗЗпП України, - відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Вважає, що звільнення його з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості є незаконним та безпідставним, з огляду на наступне.

26 лютого 2015 року Чернівецький обласний центр зайнятості запропонував позивачу ознайомитись з попередженням про зміну в організації праці (про зміну істотних умов праці).

Згідно попередження у порядку працевлаштування йому пропонується вакантна посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості.

Вказано, що у разі відмови від запропонованої посади у зв'язку із зміною істотних умов праці його буде звільнено згідно з п. б статті 36 Кодексу законів про працю України після закінчення двох місяців з моменту попередження.

Позивач не погодився із зазначеними у попередженні умовами, тому відмовився його підписувати, оскільки вважав, що його попереджено не про зміну істотних умов праці, а про переведення на зовсім іншу посаду.

27 квітня 2015 року Чернівецький обласний центр зайнятості звільнив його з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості у зв'язку із відмовою перевестись на іншу посаду - провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості.

Однак, вказує позивач, у наказі про звільнення зазначено: "Звільнити ОСОБА_1 з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості 27 квітня 2015 року у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України".

Зауважує, що при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди і найменування посад тощо (частина третя ст. 32 КЗпП України).

Але, як стверджує позивач, законодавством України не передбачено, що переведення працівника без його згоди з однієї посади на іншу може бути зміною істотної умови праці.

Навпаки, передбачено, що відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, що відображене в правовій позиції, висловленій Верховним судом України в постанові від 04 липня 2012 року в справі № 6-59цс12.

Отже, позивач вважає, що його звільнення з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України є незаконним, оскільки він відмовився не від продовження роботи за тією ж спеціальність, кваліфікацією чи посадою на нових умовах, а від переведення його на іншу посаду - провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості.

Тому, з урахуванням наведених підстав, просить суд скасувати наказ Чернівецького обласного центру зайнятості від 24 квітня 2015 року № 407-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора - начальника відділу соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості у зв'язку із зміною істотних умов праці; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора - начальника відділу соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості з 27 квітня 2015 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач позов не визнав, в письмових запереченнях, наданих суду пояснив, що зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках змін в організації виробництва та праці. Оскільки підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина третя ст. 64 Господарського кодексу України), власник може на свій розсуд планувати відповідні зміни в організації виробництва і праці.

При змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди і найменування посад тощо (ч. 3 ст. 32 КЗпП України).

Відповідно до статті 29 Закону України "Про оплату праці" при укладанні працівником трудового договору (контракту) власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження або зміни.

Так, вказує відповідач, у зв'язку з втратою чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.1994р. №410-р "Про віднесення посад працівників державної служби зайнятості до відповідних категорій посад державних службовців" та набранням чинності наказу Міністерства соціальної політики України від 16.12.2014р. №1043 "Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості", Державним центром зайнятості виданий наказ від 28.01.2015р. №8 "Про структуру органів державної служби зайнятості", який містить перелік посад, що не відносяться до категорії посад державних службовців.

Наказом Чернівецького обласного центру зайнятості від 25.02.2015 р. №29 "Про зміни в організації праці, істотних умов праці в Чернівецькій обласній службі зайнятості" було введено в дію нові Структури та Штатні розписи міських та районних центрів зайнятості.

Відповідач пояснює, що так як, новим штатним розписом Хотинського районного центру зайнятості на 2015 рік посада, яку обіймав ОСОБА_1 не передбачалася, у порядку працевлаштування та як передбачено частиною 3 статті 32 КЗпП України Чернівецьким обласним центром зайнятості було направлено попередження за два місяці про наступні зміни в організації виробництва і праці (зміни істотних умов праці).

В попередженні від 25.02.15р. ОСОБА_1 була запропонована вакантна посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості. З даним повідомленням позивач був ознайомлений 26.02.2015р.

Тобто, наполягає відповідач, позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці працівник не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження. Повідомлення про зміну істотних умов праці є фактично повідомленням працівника про заплановану зміну умов укладеного з ним трудового договору з пропозицією продовжувати роботу в нових умовах.

Тому, вважає, що Чернівецьким обласним центром зайнятості жодним чином не було порушено законних прав та інтересів ОСОБА_1, оскільки зміна істотних умов праці допускається, якщо це викликано змінами в організації виробництва і праці і працівник був повідомлений про ці зміни не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представники відповідача позов не визнали, наполягали на його необґрунтованості.

Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 03.07.2001 року прийняв Присягу державного службовця.

З 13 жовтня 2003 року по день звільнення працював у Хотинському районному центрі зайнятості на різних посадах.

На останню посаду - заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості позивач переведений з 01 січня 2012 року на підставі наказу № 313-к від 27.12.2011 року.

27 квітня 2015 року на підставі наказу Чернівецького обласного центру зайнятості №407-к позивача було звільнено з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України, - відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Разом з тим, у зв'язку з втратою чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.1994р. №410-р "Про віднесення посад працівників державної служби зайнятості до відповідних категорій посад державних службовців" та набранням чинності наказу Міністерства соціальної політики України від 16.12.2014р. №1043 "Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості", Державним центром зайнятості виданий наказ від 28.01.2015р. №8 "Про структуру органів державної служби зайнятості", який містить перелік посад, що не відносяться до категорії посад державних службовців.

На виконання даного наказу Державного центру зайнятості Чернівецький обласний центр зайнятості направив листа до базових центрів зайнятості від 30.01.2015р. за № ОЦЗ-04-294/0/15 в якому йшлося про необхідність в термін до 03.02.2015р. подати до Чернівецького обласного центру зайнятості на затвердження структуру та штатний розпис базового центру зайнятості.

На реалізацію вищезазначеного листа Хотинським районним центром зайнятості направлено на погодження та затвердження структуру та штатний розпис Хотинського районного центру зайнятості на 2015 рік за підписом позивача, на той час заступника директора-начальника відділу надання соціальних послуг ОСОБА_1, та начальника відділу-головного бухгалтера ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю на роботі директора Хотинського районного центру зайнятості.

Наказом Чернівецького обласного центру зайнятості від 25.02.2015 р. №29 "Про зміни в організації праці, істотних умов праці в Чернівецькій обласній службі зайнятості" було введено в дію нові Структури та Штатні розписи міських та районних центрів зайнятості.

Новим штатним розписом Хотинського районного центру зайнятості на 2015 рік посада, яку обіймав ОСОБА_1 не передбачалася.

Тому, у відповідності до частини 3 статті 32 КЗпП України Чернівецьким обласним центром зайнятості ОСОБА_1 було направлено попередження за два місяці про наступні зміни в організації виробництва і праці (зміни істотних умов праці).

В попередженні про зміну в організації праці (про зміну істотних умов праці) від 25.02.15р. йому була запропонована вакантна посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості. З даним повідомленням позивач був ознайомлений 26.02.2015р.

Позивач відмовився підписувати попередження, оскільки, як він вказує, вважав його попередженням не про зміну істотних умов праці, а про переведення на зовсім іншу посаду.

Наказом Чернівецького обласного центра зайнятості від 24 квітня 2015 року позивача звільнено з посади заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг Хотинського районного центру зайнятості з 27 квітня 2015 року у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Позивач вважає звільнення його з займаної посади незаконним, оскільки, вважає, що він відмовився не від продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою на нових умовах, а від переведення його на іншу посаду - провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості.

Оцінюючи підстави звільнення, суд виходить з наступного.

Трудові відносини працівника та роботодавця у зв'язку зі змінами істотних умов праці врегульовані ч. 3 ст.32 КЗпП України, якою передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992р. №9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Необхідною умовою застосування положень п.6 ч. 1 ст.36 КЗпП України під час звільнення працівника є зміна істотних умов праці безпосередньо на посаді, яку він займає, та його відмова продовжувати працювати на цій посаді зі зміненими умовами праці. Одночасно, під змінами в умовах праці слід розуміти зміну умов оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад.

Крім того, зі змісту вказаної норми права вбачається, що зміни умови праці можуть виникнути як наслідок зміни в організації виробництва і праці.

Так, згідно затвердженої нової структури та штатного розпису Хотинського районного центру зайнятості на 2015 рік посада, яку займав позивач - не передбачена.

Тому, йому запропоновано іншу вакантну посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Хотинського районного центру зайнятості.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 міститься роз'яснення стосовно того, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повідомлено про зміну істотних умов праці працівник не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження. Повідомлення про зміну істотних умов праці є фактично повідомленням працівника про заплановану зміну умов укладеного з ним трудового договору з пропозицією продовжувати роботу в нових умовах.

Оскільки, позивач відмовився від запропонованої йому вакантної посади його було звільнено згідно з п.6 ст.36 КЗпП України після закінчення двох місяців з моменту попередження.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання наказу Чернівецького обласного центру зайнятості № 407-к від 24 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 незаконним, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 235 КЗпП України порушення вимог закону, які допущено при звільненні є підставою для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак, судом не встановлено порушень при звільненні позивача, тому підстав для поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу немає.

Відповідно до статтей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3 статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

При розгляді справи встановлено, що відповідач діяв на підставі, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, ним доведено правомірність оскаржуваного наказу. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 22 липня 2015 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка