Справа № 21354/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2010 р.справа № 2а-17021/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2005 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ( на час звернення ОСОБА_1 обласне управління юстиції) , в якому, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог від 04.02.2010 року на а.с.156, просив суд визнати бездіяльність відповідача з невиконання п.3 наказу № 91 від 18.03.2003 року протиправною та такою, що спричинила невиконання до сьогодні судового рішення від 20.11.2002 року та зобовязати відповідача забезпечити виконання рішення Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 20.11.2002 року за виконавчим листом № 2-2045 від 03.02.2003 року та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду 2000 грн. та судові витрати 11.90 грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального, просив постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його позову у повному обсязі. Посилався на те, що тлумачення ст.. 8 Закону України «Про виконавче провадження»судом першої інстанції є невірним, оскільки контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем також здійснює і керівник вищестоящого органу. Отже, начальник облуправління юстиції несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності управління юстиції, однак суд не врахував вказаних обставин на підтвердження неправомірної бездіяльності відповідача.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надавалось.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не направляв.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у лютому 2003 року ВДВС Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2045 Красногвардійського районного суду про стягнення з ВДВС Красногвардійського РУЮ на користь ОСОБА_2 1568.10 грн. у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

18.03.2003 року начальником Дніпропетровського обласного управління юстиції був виданий наказ № 91, у якому зазначено, що з метою повного, своєчасного та неупередженого виконання виконавчого листа №2-2045 про стягнення на користь ОСОБА_2 743,10 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 825 грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2045 передати на виконання до ВДВС Жовтневого районного управління юстиції ОСОБА_1. Контроль за виконанням цього наказу начальник управління ОСОБА_3 залишив за собою.

Рішенням Жовтневого районного суду ОСОБА_1 від 27.10.04р., в подальшому залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.05р., було визнано неправомірним невиконання ВДВС Жовтневого РУЮ рішення Красногвардійського районного суду ОСОБА_1 від 20.11.02р. за виконавчим листом №2-2045 та стягнуто на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої моральної шкоди.

31.12.2004р. постановою державного виконавця ВДВС Жовтневого РУЮ ОСОБА_4 виконавчий лист №2-2045 було повернуто позивачу без виконання.

02.02.2005р. постановою державного виконавця ВДВС Жовтневого РУЮ ОСОБА_5 виконавчий лист №2-2045 знову було повернуто позивачу без виконання, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту наказу № 91 від 18.03.2003р. його дія розповсюджувалась лише на зобовязання відділу ДВС Красногвардійського району передати виконавче провадження по стягненню з ВДВС Красногвардійського РУЮ ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 743,10 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 825 грн. на виконання до ВДВС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська, а також надання дозволу державним виконавцям ВДВС Жовтневого РУК) м.Дніпропетровська проводити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Контроль саме за виконання вказаних дій покладав на себе відповідач по справі ОСОБА_3 В той же час даний наказ не містив обовязок начальника управління ОСОБА_3 безпосередньо контролювати повне, своєчасне та неупереджене виконання рішення суду по виконавчому листу № 2045 від 03.02.2003 року. Оскільки, після винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчого провадження, позивач не скористався своїм правом, відповідно до ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження», на звернення зі скаргою на дії державного виконавця до безпосереднього начальника відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець або до відповідного суду, тому відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача - протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що своєчасність виконання рішень полягає у дотриманні державним виконавцем процесуальних строків вчинення виконавчих дій, передбачених законом. Це стосується строків відкриття виконавчого провадження, його зупинення, тощо. Правильність виконання рішень полягає у відповідності вчинених державним виконавцем виконавчих дій до норм законодавства про виконавче провадження та вимог виконавчого документа. Повнота виконання передбачає застосування передбачених законом заходів примусового виконання рішень для виконання конкретного виконавчого провадження в повному обсязі.

Судом достовірно встановлено та сторонами не заперечувалось, що на виконання наказу № 91 від 18.03.2003 року виконавче провадження по стягненню з ВДВС Красногвардійського РУЮ ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 743,10 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 825 грн. передано на виконання до ВДВС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська, а також ВДВС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська проводилися виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», згідно дозволу, зазначеному у наказі № 91 від 18.03.2003 року .

Вказані обставини свідчать про те, що виданий відповідачем наказ виконаний у відповідності до його змісту, а тому підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача відсутні.

Більш того, на час звернення позивача до суду про визнання бездіяльності відповідача протиправною та його зобовязання забезпечити виконання рішення суду ( 06.06.2005 рік), державними виконавцями ВДВС Жовтневого РУЮ двічі, а саме 31.12.2004р та 02.02.2005р., виносились постанови ВДВС Жовтневого РУЮ про повернення позивачу без виконання виконавчих листів, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення .

Відповідно до ст.. 85 Закону України «Про виконавче провадження»у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Норми вищевказаного Закону свідчать про те, що безпосередньо Головне управління юстиції у Дніпропетровській області в особі його начальника не вправі самостійно скасовувати вищевказані постанови про повернення виконавчого листа без виконання або ставити питання про скасування постанов державного виконавця перед належним судом.

Оскільки, після винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчого провадження, позивач не скористався своїм правом на звернення зі скаргою на дії державного виконавця до безпосереднього начальника відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець або до відповідного суду, тому відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною та задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що начальник облуправління несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності управління юстиції не спростовують висновок суду першої інстанції про те, що він має право самостійно приймати рішення про скасування постанов, винесених державним виконавцем за результатами проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 2-2045 по справі ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у звязку з чим вважає за необхідне постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 14 грудня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим