Справа № 823/1237/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року справа № 823/1237/15

№ провадження

10 год. 35 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю представників:

позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держземагентства у Черкаській області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали позов, в якому просять:

- визнати незаконними дії Головного управління Держземагентства у Черкаській області в частині незадоволення клопотань ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, площею по 2,0 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, - в повному обсязі, як такі, що не відповідають вимогам Закону та порушують права позивачів;

- зобовязати Головне управління Держземагентства у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, площею по 2,0 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області - та прийняти рішення, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства з підстав відсутності погодження землекористувача, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців СТОВ Агрофірма Біле озеро ліквідована ще 10.07.2009 та правонаступників її немає. Крім того, така відмова не передбачена ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Представник позивачів в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях проти позову відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що під час розгляду клопотань позивачів управління керувалося чинним законодавством України та у звязку з недотриманням вимог ст. 118, тобто відсутності погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, управління не уповноважене надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 24.02.2015 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, площею по 2,0 га кожному в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області. До заяв позивачі додали копії паспортів, ідентифікаційний номерів, викопіювань земельних ділянок та обґрунтувань.

Листами від 02.04.2015 № 724/0/300-15-СГ та від 16.04.2015 № 865/0/300-15-СГ відповідач відмовив, відповідно, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства з посиланням на відсутність належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельних ділянок.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив, що у відповідності до інформації управління Держземагентства у Черкаському районі земельні ділянки, які бажають отримати у власність позивачі згідно даних державної статистичної звітності (форми 6-зем) станом на 01.01.2015 обліковуються за СТОВ Агрофірма Біле озеро, в звязку з чим вищевказані рішення про відмову в задоволенні заяв позивачів є законними та обґрунтованими.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно частини 3 вказаної статті землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і обєднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

В адміністративному позові та у судовому засіданні представник позивачів наголошував про неможливість надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погодження землекористувача, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців СТОВ Агрофірма Біле озеро ліквідована ще 10.07.2009 та правонаступників її немає.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачі до своїх заяв не надали вищевказаної інформації, у звязку з чим відповідач під час розгляду поданих заяв виходив з тих матеріалів, які були в нього в наявності, а згідно довідки управління Держземагентства у Черкаському районі земельні ділянки, які бажають отримати у власність позивачі згідно даних державної статистичної звітності (форми 6-зем) станом на 01.01.2015 обліковуються за СТОВ Агрофірма Біле озеро.

Таким чином, враховуючи передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України повноваження, відповідач, на переконання суду, обґрунтовано відмовив позивачам в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 24.07.2015.