Справа № 10052/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2010 р. справа № 2а-4690/09/1121

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Коршуна А.О.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Світловодському районі Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.11.09 у справі № 2-а-4690/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснювати доплату соціальної допомоги та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області, в якому просила відновити пропущений строк для захисту порушеного права на доплату до пенсії; визнати бездіяльність відповідача протиправною; стягнути з відповідача недоплачену щомісячну надбавку до пенсії, передбачену ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»з урахування ст.. 28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з09.07.2007р. по 31.12.2008р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.12.09 (суддя Гармаш Т.І..) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення підвищення та виплати до пенсії соціальної допомоги ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»починаючи з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р. та з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008р.; зобовязано відповідача здійснити щомісячне нарахування та виплату підвищення до пенсії соціальної допомоги ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положення ст. 28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р., та з 22 травня 2008 року в подальшому. В задоволені решти позовних вимог відмовлено

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги положення ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, а також приписи ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір мінімальної пенсії також встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.03 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлений у розмірі 50,00 грн., отже судом не вирішено, з якого розрахунку повинна вираховуватись доплата дітям війни. На даний час механізм реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не визначений.

З питань поновлення строку звернення до суду постанова суду першої інстанції не оскаржується.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області. Як особі, що має статус «дитини війни», позивачу у 2006 та 2007 роках не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009 рік дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не обмежена Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в періоди з 09.07.09 по 31.12.07, з 22.05.08 особам, які мають статус «дитини війни», повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про задоволення вимог щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату підвищення пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22.05.08 без зазначення конкретного періоду, що свідчить про задоволення позовних вимог, спрямованих на майбутнє. Такий висновок суду першої інстанції суперечить завданню адміністративного судочинства, закріпленого в ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приймаючи до уваги визначені позивачем межі позовних вимог, правомірними є вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві надбавки до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08 та з 01.01.09 по 31.12.08.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.03, оскільки спірні правовідносини врегульовані Законом України, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», повинен обчислюватись виходячи з прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% такого мінімуму.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність можливості здійснення перерахунку та виплати допомоги через відсутність фінансування з державного бюджету України. Відсутність механізму і грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплатити підвищення до пенсії.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а викладені вище обставини, виходячи з положень ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги визначені позивачем межі позовних вимог, задоволенню підлягають вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві надбавки до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08 та з 01.01.09 по 31.12.08.

Керуючись ст.ст.197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.11.09 у справі № 2-а-4690/09 - змінити в частині визначення терміну здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08 з урахуванням виплачених сум за вказаний період.

В іншій частині постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.11.09 у справі № 2-а-4690/09 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

суддя: Н.А. Бишевська

суддя: А.О. Коршун