Справа № 2а-14336/08/1570
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

при секретарі - Пальоной І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними, визнання права на отримання грошової компенсації, стягнення грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 31.12.2005 року в розмірі 35374,58 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 мотивуючи свої вимоги тим, що він проходив військову службу у Збройних силах України. Наказом командувача Південного оперативного командування від 22.12.2005р. №70-пм він був звільнений у запас зі Збройних сил України з 31.12.2005 року. В період служби знаходився на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , яка була розформована, а правонаступником якої призначена в/ч НОМЕР_1 . За час проходження служби позивачу з 11.03.2000 року не надавалось продовольче забезпечення відповідно до чинного законодавства України. Зазначене стало підставою для звернувся до суду з позовом в якому позивач просить суд визнати дії щодо недоплати грошових коштів незаконними, визнати його право на отримання грошової компенсації замість невиданого продовольчого пайка, як недоплачене грошове забезпечення, стягнення грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 31.12.2005 рік в розмірі 35374,58 грн., виходячи з вимог Закону.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно (а.с.51). Надав суду заперечення на позов, в яких зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, а позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с.31-32).

З урахуванням думки представника позивача, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1980 по 31.12.2005 рік проходив військову службу у Збройних силах України, що підтверджується послужним списком (а.с.6-8).

ОСОБА_1 до звільнення з військової служби знаходився на продовольчому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_2 , яка була розформована, а правонаступником якої визначена в/ч НОМЕР_1 .

22.12.2005р. позивач був звільнений з лав Збройних Сил України наказом командувача Південного оперативного командування від 22.12.2005р. №70-пм року з посади начальника апаратної взводу зв`язку 25 окремого полку матеріального забезпечення, та наказом командира в/ч НОМЕР_1 №252 від 31.12.2005 року з 31.12.2005 року (а.с.9, 10).

Також судом встановлено, що позивач після 11 березня 2000 року по 31 грудня 2005 року продовольчим пайком не забезпечувався і замість нього грошову компенсацію не отримував, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» №2011 від 20.12.1991 р., держава гарантувала військовослужбовцям матеріальні та інші види забезпечення.

Згідно зі ст.16 Закону України „Про Збройні Сили України №1934 від 06.12.1991 року, держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або у відставку, членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних миротворчих операціях.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. № 1459/3 призупинена дія частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (2011-12) (який набрав чинності 11.03.2000р.) в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Відповідно до ст.85 Конституції України до повноважень Верховної ради України відноситься прийняття законів.

До цього часу Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. № 1459/3 не скасовий та неконституційним не визнавався.

29 березня 2002 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №426 „Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань якою не передбачена можливість отримання компенсації замість продовольчого пайка, та отримання його на руки офіцерами, та позивач не відноситься до категорії осіб, які мають право на отримання продовольчого пайка за цією Постановою.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство.

Відповідно до Указу Президента України „Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців №685 від 16.05.2000 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №829 від 22 травня 2000р. „Про грошове забезпечення військовослужбовців, якою було збільшене відповідно грошове забезпечення усіх категорій кадрових військовослужбовців, чим фактично було скомпенсовано скасування продовольчого забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження своїх вимог, а відповідач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими на законі та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», Указом Президента України „Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців №685 від 16.05.2000 року, Постановою КМУ №426 „Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ст.ст.2, 7-9,71,128,158,160,163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними, визнання права на отримання грошової компенсації, стягнення грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 31.12.2005 рік в розмірі 35374,58 грн., залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також поданням апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.Г.Федусик

відмовлено повнястю

02 лютого 2010 року.