Справа № 809/2639/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2015 р. Справа № 809/2639/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Мельничука Є.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Галицькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 14 075, 28 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015 року Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 14 075, 28 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, статтей 100, 176 Податкового кодексу України не сплачено самостійно задекларований податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 14 003 гривень та нараховану пеню в розмірі 72, 28 гривень, внаслідок чого утворено податковий борг в розмірі 14 075, 28 гривень, який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався, а тому, у відповідності до положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд робить висновок, що даний адміністративний позов підставний та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.02.2015 року відповідачем подано до Державної податкової інспекції у Галицькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, якою платником самостійно визначено суму податку на доходи фізичних осіб з отриманого у 2013 році доходу від вартості успадкованого майна, у розмірі 36 340, 90 гривень.

21.07.2014 року ОСОБА_2 подав позивачу заяву про розстрочення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, визначеного податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2013 рік.

31.07.2014 року Державною податковою інспекцією у Галицькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.07.2014 року про розстрочення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 36 340, 90 гривень, на підставі статтей 19, 100 Податкового кодексу України прийнято рішення про розстрочення грошових зобовязань за №20 від 31.07.2014 року.

Згідно даного рішення податковим органом розстрочено суму грошового зобовязання у розмірі 36 340, 90 гривень під проценти шляхом визначення строків (до 20.08.2014 року, до 19.09.2014 року, до 20.10.2014 року, до 20.11.2014 року та до 20.12.2014 року) і суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 7 268, 18 гривень, що підлягає сплаті платником податку у погоджені строки.

31.07.2014 року Державною податковою інспекцією у Галицькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області та ОСОБА_2 укладено договір №20 про розстрочення податкового боргу відповідно до рішення від 31.07.2014 року №20.

За умовами вказаного Договору від 31.07.2014 року Державною податковою інспекцією у Галицькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківської області надано платнику податків ОСОБА_2 розстрочення сплати грошових зобовязань на загальну суму 36 340, 90 грн. під проценти, строком з 31.07.2014 року до 19.12.2014 року.

Відповідачем умови Договору про розстрочення грошових зобовязань від 31.07.2014 року №20 щодо своєчасної сплати визначеної суми грошового зобовязання у погоджені сторонами строки, не виконано належним чином та не сплачено 14 003 гривень податку на доходи фізичних осіб, а також проценти (пеню) у розмірі 72, 28 гривень, нараховані за умовами розстрочення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (підпункт "е").

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові зобов'язання відповідача, визначені ним у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, є узгодженими.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

Підстави та порядок розстрочення грошових зобовязань платнику податку врегульовано статтею 100 Податкового кодексу України, пунктом 100.1 якої встановлено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Згідно пункту 100.4 статті 100 цього Кодексу підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відповідно до пункту 100.6 статті 100 даного Кодексу розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Підпунктом 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4 цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно пункту 36.1 статті 36 даного Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем частково сплачено податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 22 337, 90 гривень з дотриманням строків, визначених Договором про розстрочення грошових зобовязань від 31.07.2014 року №20. Однак, за період з 20.08.2014 року до 30.06.2015 року непогашеними залишається 14 003 гривень податку на доходи фізичних осіб, а також проценти (пеня), нараховані за умовами розстрочення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 72, 28 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено норми статті 100 Податкового кодексу України, внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 14 003 гривень та нарахованої пені у розмірі 72, 28 гривень.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано ОСОБА_2 податкове повідомлення (вимогу) форми Ф за №360-23 від 23.04.2015 року на суму податкового боргу у розмірі 14 575, 28 гривень, яке відповідач залишив без реагування, а податковий борг не сплатив.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання утворює податковий борг.

Таким чином, 14 003 гривень податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік та 72, 28 гривень пені, нарахованої позивачем на суму несплаченого податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, утворюють податковий борг відповідача в розмірі 14 075, 28 гривень, який ним не сплачено.

Згідно пункту 131.3 статті 131 Податкового кодексу України суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету в розмірі 14 075, 28 гривень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, вулиця Зелена, 3, село Тустань, Галицький район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід державного бюджету податковий борг з сплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 14 075 (чотирнадцять тисяч сімдесят пять) гривень 28 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 22.07.2015 року.