Справа № 20713/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2010 р.справа № 3/745/08-АП-23/79/09-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

за участю представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2

відповідача: - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову: Господарського суду Запорізької області від 16.06.2009р. у справі № 3/745/08-АП-23/79/09-АП

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Владимир»

до: Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

про: визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Господарського суду Запорізької області від 16.06.2009р. у справі № 3/745/08-АП-23/79/09-АП (суддя Садовий І.В.) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Владимир»до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Постанова суду мотивована відсутністю підстав для нарахування зобовязань та відсутністю доказів на підтвердження обставин, виявлених в результаті перевірки. Невірним трактуванням відповідачем термінів, зазначених в фінансових документах позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Вільнянською міжрайонною державної податкової інспекції Запорізької області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Господарського суду Запорізької області від 16.06.2009р. у справі № 3/745/08-АП-23/79/09-АП як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не прийняв до уваги вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», обставини та документи, виявлені в результаті перевірки свідчать про те, що поняття ПММ є паливно-мастильними матеріалами а не порошок мильний мелений.

Позивач в поданих запереченнях від 30.09.10р. просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість винесеної постанови.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники відповідача. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників відповідача не заважає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом попередньої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 15.02.08р. по 14.03.08р. Вільнянською міжрайонною державною податковою інспекцією в Запорізькій області проведено документальну перевірку діяльності підприємства позивача, за результатами якої складено ОСОБА_1 від 21.03.2008 №135/23/31769505 «Про результати виїзної планової перевірки TOB «Владимир»() з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2007»(далі - ОСОБА_1 перевірки).

Згідно акту перевірки, виявлено заниження TОB «Владимир»суми податкового зобов'язання по податку на прибуток, зокрема за такими операціями:

В перевіряємому періоді товариством отримано кошти на банківський рахунок №4001 в ЗРУ КБ «Приватбанк»(МФО 313399), а саме:

1) в січні 2005 року надійшли кошти від ЗАТ «Іршавський абразивний завод»

(00222189) в оплату за паливно - мастильні матеріали:

- по платіжному документу №63 від 13.01.05р. у сумі 6000,0 грн.,

- по платіжному документу №101 від 24.01.05р., згідно рахунку №4 від 18.01.05р. у сумі 10000,0 грн..

2) в березні 2005 року надійшли кошти від ЗАТ «Іршавський абразивний завод»

(00222189) в оплату за паливно-мастильні матеріали:

- по платіжному документу №275 від 04.03.05р. у сумі 3000,0 грн.

- по платіжному документу №351 від 22.03.05р. на суму 3000,0 грн.

3) в вересні 2005 року надійшли кошти від ЗАТ «Іршавський абразивний завод»

(00222189) в оплату за електроенергію:

- по платіжному документу №1330 від 16.09.05р. у сумі 1000,0 грн., в тому числі податок на прибуток - 208,33 грн.

- по платіжному документу №1317 від 15.09.05р. на суму 2000,0 грн., в тому числі податок на прибуток - 416,00 грн.

4) в жовтні 2005 року надійшли кошти від ЗАТ «Іршавський абразивний завод»

(00222189) в оплату за електроенергію:

- по платіжному документу №1601 від 31.10.05р. у сумі 1160,0 грн.

Відповідно до наданих первинних документів та даних податкового обліку підприємства доходи від продажу товарів за II квартал 2005 року склали 226224,80 грн., в т.ч. ПДВ 37704,13 грн. (база оподаткування склала 188520,67 грн.) до скоригованого валового доходу товариством віднесено 185200 грн. (3325,67 грн.).

Таким чином, товариством занижено суму скоригованого валового доходу за 2005 рік у сумі 24300 грн., в тому числі по періодам: I квартал 2005 р. - 18333,33 грн.; II квартал 2005р. - 3325,67 грн.; III квартал 2005р. - 2500 грн.; IV квартал 2005 року - 3466,67 грн.

За висновками акту перевірки встановлено, зокрема, порушення п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п. 11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.94р. №334/94-ВР, в наслідок чого здійснено висновок про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 6025,00 грн.

За результатами розгляду ОСОБА_1 перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.04.08р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 18041,64 грн., в т.ч. 12027,75 грн. за основним платежем, 6013,89 грн. за штрафними (фінансовими санкціями).

Податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.04.08р. оскаржено позивачем за процедурою адміністративного оскарження та за результатами розгляду скарги - залишено відповідачем без змін., прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 від 17.06.08р.

Вказані рішення оскаржено до ДПА у Запорізькій області. Розглянувши скаргу, ДПА в Запорізькій області у своїй відповіді вказала, що дані рішення підлягають скасуванню в частині зайво нарахованого податку на прибуток в розмірі 6625,94 грн. та за наслідками процедури адміністративного оскарження відповідачем винесено нове податкове повідомлення - рішення №/2 від 08.08.08р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 8102,73 грн., в тому числі 5401,81 грн. за основним платежем, 2700,92 грн. за штрафними (фінансовими санкціями).

За наслідками оскарження рішення, 15.10.08р. Вільнянською МДПІ винесено податкове повідомлення - рішення №/3, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 8102,73 грн., в тому числі 5401,81 грн. за основним платежем, 2700,92 грн. за штрафними (фінансовими санкціями).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки відповідачем при їх прийнятті не обґрунтовано суму винесених податкових зобов'язань, а також відсутні підстави для нарахування таких зобов'язань через здійснення перевіряючими особами відповідача висновків, не підтвердженими наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне погодитись з висновками суду першої інстанції внаслідок наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.3 Закону України від 04.12.1990 № 509 «Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами з питань оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, актом перевірки від 21.03.08р. №135/23/31769505 встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 6025,00 грн. В той же час податковими повідомленнями - рішеннями №/0 від 01.04.08р., №/1 від 17.06.08р. визначено вже іншу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 12027,75 грн.

Згідно відповіді, наданої на скаргу позивача ДПА у Запорізькій області, відповідач безпідставно визначив зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 6 625,94 грн. На цій підставі ДПА в Запорізькій області зменшила визначене відповідачем податкове зобов'язання на дану суму: 12027,75 грн., 6625,94 грн., 5401,81 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, жодного розрахунку, який-би обґрунтував визначену податковим органом суму податкових зобов'язань відповідач не надав. Апеляційна скарга також не містить чіткого розрахунку сум податкового зобовязання визначеного позивачу.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99р. № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складані під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(надалі Закон про оподаткування прибутку) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Як передбачено п.1.32 ст.1 Закону про оподаткування прибутку, господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

П.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону про оподаткування прибутку встановлено, що до складу валових витрат відносяться суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

При цьому, п.5.11 ст.11 Закону про оподаткування прибутку передбачено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону про оподаткування прибутку, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Акт перевірки підтверджує той факт, що при здійсненні висновку щодо заниження позивачем валового доходу у вигляді отриманих від ЗАТ «Іршавський абразивний завод»платежів, відповідачем досліджено банківські виписки, в яких вказувалося призначення платежу з посиланням на відповідні рахунки:

- в платіжних документах № 63 від 13.01.05р., № 101 від 24.01.05р., № 275 від 04.03.05р., № 351 від 22.03.05 р. «оплата за пмм»;

- в платіжних документах № 1330 від 16.09.05р., № 1317 від 15.09.05р., № 1601 від 31.10.05р. «оплата за електроенергію».

При цьому відповідачем скорочення «пмм»трактується як «паливно-мастильні матеріали».

Однак, наявні в справі матеріали спростовують даний висновок податкового органу, оскільки листи ЗАТ «Іршавський абразивний завод»та платіжні доручення, подані в установи банку із відповідними відмітками банку, а також акт звірки розрахунків вказують на те, що під скороченням «пмм», як позивач так і його контрагент передбачав «порошок мілко мелений».

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач поставляв вказаному контрагенту електрокорунд, який і являє собою «порошок мілко мелений». В платіжних документах також допущено помилку - замість вказати «електрокорунд»вказано «електроенергія». Відповідні первинні документи - накладні, податкові накладні, рахунки-фактури містяться в матеріалах справи та підтверджують факт наявності помилки, допущеної при видачі платіжних документів.

До того-ж, визначаючи позивачу зобовязання із посиланням на вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідачем не враховано, що зазначену помилку допущено не з вини відповідача, а через допущену контрагентом помилку, про що позивача повідомлено відповідним листом. Доказів на підтвердження того, що поставлено саме паливно-мастильні матеріали та електроенергію на підтвердження своєї позиції відповідачем на виконання ч.2 ст.71 КАС України не надано.

Таким чином, є правомірним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню в звязку з не обґрунтованістю суми зобов'язань та відсутністю підстав для нарахування таких зобов'язань.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області на постанову Господарського суду Запорізької області від 16.06.2009р. у справі № 3/745/08-АП-23/79/09-АП - залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 16.06.2009р. у справі № 3/745/08-АП-23/79/09-АП - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано 16.11.2010 р.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун