Справа № 37854/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р.

справа № 2а-6089/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Коршуна А.О. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

за участю представників:

позивача: - не з’явився

відповідача: - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жавтня 2009 року

у справі № 2-а-6089/09/1170

за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до дочірнього підприємства «Мартоніське»Новомиргородського РСТ

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИЛА:

Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом про стягнення з дочірнього підприємства «Мартоніське»Новомиргородського РСТ адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році в загальному розмірі 2559,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наданого відповідачем звіту середньооблікова чисельність працюючих інвалідів у 2008 році була менша, ніж встановлено нормативом, у зв’язку з чим згідно ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»відповідач повинен сплатити передбачені законом санкції в сумі 2519,23 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач зазначену суму не сплатив, йому була нарахована пеня в розмірі 40,40 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2008 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача адміністративно-господарську санкцію в розмірі 2519,23 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду в частині відмови стягнення пені в розмірі 40,40 грн. Зазначає, що висновок суду щодо не виникнення права на нарахування та стягнення пені у зв’язку з відсутністю сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій є безпідставним.

Представники сторін у судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Позивач в апеляційній скарзі просив розглядати справу без участі його представника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи із даних, наведених відповідачем у звіті форми № 10-ПІ за 2008 рік (а.с.6), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично становила у звітній період 13 осіб, відповідно, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених за вимогами Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», повинна складати - 1 особу. Фактично за рік не працювало жодної особи.

Вказаний факт визнаний позивачем як невиконання нормативу та підставою для нарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій в сумі 2519,23 грн., а через їх несвоєчасну сплату 4,40 грн. пені за період прострочення з 16.04.09 по 25.05.09.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення адміністративно-господарської санкції в розмірі 2519,23 грн., суд першої інстанції виходив з того, що середньооблікова чисельність працюючих інвалідів у 2008 році у відповідача була менша, ніж встановлено нормативом, дії відповідача не визнані такими, що направлені на виконання вимог законодавства і вжиття ним всіх необхідних заходів для виконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів.

Виходячи з наявних матеріалів справи, поданих сторонами доказів, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх таким, що відповідають фактичним обставинам, нормам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 20 цього Закону підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим частиною першою ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»роботодавці самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (ч.1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Відповідно Закону України «Про зайнятість населення»підбір підходящої роботи для інвалідів здійснюється відповідно до їхніх професійних навичок, знань, рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та з урахуванням побажань інваліда (ст.7 Закону).

Статтею 19 цього ж Закону України «Про зайнятість населення»визначено право державної служби зайнятості направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) інвалідів, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки та рекомендацій МСЕК, наявних у них кваліфікації і знань та з урахуванням їх побажань.

З огляду на викладене, обов’язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»нормативу покладається як на роботодавців так і на державну службу зайнятості.

Обов’язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»і це, зокрема, виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, створення для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством, надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи (ч. 2 ст. 18 цього Закону).

Таким чином на підприємство покладається обов'язок створювати та належним чином атестувати створені робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вказані вимоги закону не виконав, будь-яких документів про створення робочого місця для інвалідів суду не надав. Таким чином, відповідачем не вчинено усіх залежних від нього заходів для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів, у зв’язку з чим позивачем правомірно нараховані адміністративно-господарські санкції в порядку ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»в розмірі 2519,23 грн., які підлягають сплаті відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми нарахованої пені за період прострочення з 16.04.09 по 25.05.09 в розмірі 40,40 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 15.05.07 № 223, нарахування пені здійснюється лише в разі несвоєчасної оплати адміністративно-господарської санкції, а в даній справі має місце несплата позивачем адміністративно-господарської санкції.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим, таким, що суперечить, зокрема, положенням Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 15.05.07 № 223, на який посилається суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету України № 70 від 31.01.07, Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого Наказом міністерства праці та соціальної політики України № 223 від 15.05.07, порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

За визначенням в п.2.2 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 223 від 15.05.07, пеня - це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язання.

Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 223 від 15.05.07, встановлено, що нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу) - п. 3.4 Порядку.

Відповідно до п.3.6 цього Порядку нарахування пені здійснюється на дату фактичного погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу. При частковому погашенні боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку боргу.

Пунктом 3.7 цього ж Порядку встановлено, що у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання.

З огляду на викладені правові норми в їх сукупності, приймаючи до уваги, що пеня обчислюється за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язання, в даному випадку право на нарахування пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції у позивача виникло з 16.04.09, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення пені одночасно з вимогами про стягнення адміністративно-господарських санкції за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів відповідають нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Розмір пені –40,40 грн., нарахованої за період прострочення з 16.04.09 по 25.05.09, визначений позивачем у відповідності до Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики від 15.05.07 № 223.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми 40,40 грн.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови від позову та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пені в розмірі 40,40 грн.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.09 у справі № 2-а-6089/09/1170 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з дочірнього підприємства «Мартоніське»Новомиргородського РСТ на користь Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню в розмірі 40,40 грн.

В решті постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.09 у справі № 2-а-6089/09/1170 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Н.А. Бишевська