Справа № 2а-1870/3238/11
Суддя: Ю.В. Бадюков
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/3238/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп про скасування вимог та рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_3О.) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп (далі по тексту відповідач, УПФУ в м. Конотоп) із адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати незаконною і скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-318/1 від 10.11.2010 року Управління Пенсійного фонду в м. Конотоп за 3 й квартал 2010 р. на суму 575, 64 грн., через її невідповідність додатку № 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1;

- визнати незаконною і скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-318/2 від 10.11.2010 року управління Пенсійного фонду в м. Конотоп за 3-й квартал 2010 р. на суму 863,46 грн. через її невідповідність додатку № 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1;

- визнати незаконною і скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-318/2 від 16.03.2011 року управління Пенсійного фонду в м. Конотоп про оплату заборгованості за 3-й квартал 2010 року в сумі 1750,80 грн. через її невідповідність додатку № 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1;

- визнати незаконним і скасувати Рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп вих. № 12287/02 від 23.12.2010 року про результати розгляду скарги на узгодження вимоги про оплату заборгованості через його невідповідність додатку № 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 (далі по тесту Інструкція №21-1).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач незаконно і невірно визначив у кожній з вищезазначених вимог суму боргу, оскільки кожна із вимог відповідача є виконавчим документом і може бути предявлена до виконання окремо одна від одної і загальна сума боргу за ними складає 2614, 26 грн., що не відповідає дійсній сумі боргу та вимогам чинного законодавства; позивач сплачував страхові внески у порядку, розмірах та строк передбаченому Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. № 727/98; вимоги про сплату боргу не відповідають формі зазначеній в додатку №10 Інструкції № 21-1.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив через те, що вимоги про сплату боргу формувалися ним на підставі чинного законодавства, зокрема, у відповідності до Інструкції № 21-1; Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" не стосується порядку, розмірів та строків сплати страхових внесків підприємцями, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування; форма вимог відповідає додатку та дає можливість повністю ідентифікувати особу платника страхових внесків - позивача; рішення № 12287/02 від 23.12.2010 року про результати розгляду заяви про узгодження Вимоги про сплату недоїмки прийнято в межах повноважень та у строк, передбачений чинним законодавством України, через що просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 760395 від 16.03.2010 р. (а.с. 4) і є платником страхових внесків в управлінні Пенсійного фонду України у м. Конотоп з 16.03.2010 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Позивач у 3 кварталі 2010 року працював на умовах сплати фіксованого податку, що підтверджується копією патенту серії ПАЕ № 659065 (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі приписів ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058) УПФУ в м. Конотоп 10 листопада 2010 року на адресу ФОП ОСОБА_3 була направлена вимога про сплату боргу за № Ф-318/1 від 10 листопада 2010 року (а.с. 67а) одночасно з розрахунком узгодження повноти нарахування страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичної особи субєкта підприємницької діяльності, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування (фіксований, єдиний податок) за липень та серпень 2010 року на суму 575, 64 грн. (а.с. 67б, 68).

Позивачем на адресу УПФУ у в м. Конотоп було подано заяву від 19.11.2010 р. про узгодження вимоги про сплату недоїмки № Ф-318 від 10 листопада 2010 р. (а.с. 80-85), яка надійшла до УПФУ у м. Конотоп 23.11.2010 року (а.с. 86).

За результатами розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення від 26.11.2010 р. № 11059/02 (а.с. 90-91).

Відповідно до п. 8.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р № 21-1 (далі по тексту Постанова № 21-1) органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки у випадку якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

УПФУ в м. Конотоп 07 грудня 2010 року на адресу ФОП ОСОБА_3 була направлена вимога про сплату боргу за № Ф-318/2 від 10 листопада 2010 року (а.с. 70) одночасно з розрахунком за вересень 2010 р. узгодження повноти нарахування страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичної особи субєкта підприємницької діяльності, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування (фіксований, єдиний податок) за 3-й квартал 2010 року на суму 575, 64 грн. за липень та серпень 2010 року, а також за вересень 2010 року на суму 287, 82 грн., на загальну суму 863, 46 грн. (а.с. 7, 68а).

21.12.2010 р. позивачем на адресу УПФУ у в м. Конотоп було подано заяву про узгодження вимоги про сплату недоїмки № Ф-318/2 від 10 листопада 2010 р. (а.с. 71-76, 88).

Згідно п.п. 2.3.-2.5. Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-2 (далі по тексту Порядок № 21-2) заява про узгодження вимоги про сплату недоїмки розглядається територіальним органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів від дня її отримання. За результатами розгляду заяви про узгодження вимоги про сплату недоїмки територіальний орган Пенсійного фонду зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та повідомити про нього особу, що подала заяву. Територіальний орган Пенсійного фонду приймає одне з таких рішень: - про повне або часткове задоволення заяви страхувальника про узгодження вимоги про сплату недоїмки, скасування оскарженої вимоги про сплату недоїмки та надсилання страхувальнику нової вимоги; - про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення.

23.12.2010 р., тобто в межах триденного строку, за результатами розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення № 12287/02 у повній відповідності із вимогами Порядку № 21-2, (а.с. 92-93). Тому твердження позивача про невідповідність рішення УПФУ в м. Конотоп про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення № 12287/02 від 23.12.2010 р. додатку № 10 Інструкції № 21-1 є безпідставним, оскільки даний додаток стосується форми вимог про сплату боргу.

За змістом ч. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 р. (далі Закон № 1058) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків.

В силу частин 4 та 6 ст.18 Закону № 1058 страхові внески не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно абаза 2 частини 3 статті 20 Закону № 1058, у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обовязкових платежів, передбачених законодавством.

Частиною 3 ст. 106 Закону № 1058 визначено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Інструкцією № 21-1 визначено процедуру добровільної участі осіб у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі страхові внески), сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків (п.п. «б» п. п. 8.2 п.8 Інструкції № 21-1). У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом пяти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу (абзац шостий пункту 8.2 Інструкції в редакції на момент спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 8.3 пункту 8 Інструкції № 21-1, вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника фізичної особи).

Законом № 1058 встановлено обовязкову сплату підприємцями-фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду, оскільки вони наділені статусом як страхувальника, так і застрахованої особи. Таким чином, у відповідності із вимогами ст.14 Закону № 1058, позивач у справі фізична особа підприємець ОСОБА_3 є платником страхових внесків і несе обовязок по їх сплаті у розмірі, порядку та строки, визначені вказаним Законом.

Сплата страхових внесків здійснюється у строки визначені ч. 6 ст. 20 Закону, а саме щоквартально, не пізніше ніж через 20 календарних днів, із дня закінчення базового періоду. Базовим періодом для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування є квартал. Отже, граничним терміном сплати страхових внесків за період з липня по вересень є 20 жовтня 2010 року, з жовтня по грудень 2010 року є 20 січня 2011 року.

Щодо тверджень позивача про сплату ним страхових внесків відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. № 727/98, то суду зазначає наступне.

Указ Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.98 № 727/98 є нормативним актом, що регулює податкові відносини, а тому не регулює спірні відносини у цій справі.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону № 1058 страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Отже, відносини, що складаються між страхувальниками та органами Пенсійного фонду України не є податковими і регулюються Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить йому (ч. 1 ст. 5 Закону).

Дія Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-ІV від 08.07.2010 року поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року здійснюється органами Пенсійного фонду відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення заборгованості або застосування штрафних санкцій, а саме Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до Закону України від 08.07.2010 року № 2461-VI „Про внесення змін до законів України „Про державний бюджет України на 2010 рік" та „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), зобов'язані сплачувати до Пенсійного фонду страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому, сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників з якої сплачуються страхові внески.

Мінімальний страховий внесок у періоді липень вересень 2010 р. становив 294, 82 грн. таким чином, позивачу за липень-серпень 2010 року необхідно було сплатити 294,82х2=589,64 грн. Позивачем у липні-серпні 2010 року сплачено 14 грн., що становить 10 % від фіксованого податку. Таким чином, сума внесків, що підлягає сплаті становить 575,64 грн. (589,64-14), про що було зазначено у вимозі № Ф-318/1 від 10.11.2010 р.

У вересні 2010 року замість 294,82 грн. позивачем було сплачено 07, 00 грн. фіксованого податку, у зв'язку з чим заборгованість за вересень становить 287,82 грн. (294,82-07.00), про що було зазначено у вимозі № Ф-318/2 від 10.11.2010 р.

Як вбачається з матеріалів справи позивач протягом десяти робочих днів з дня отримання вищевказаних вимог надсилав до органу пенсійного фонду заяви про узгодження цих вимог.

Згідно п. 8.8. та 8.9. Інструкції № 21-1 у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені. Якщо протягом наступного базового звітного періоду страхувальник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження до органу державної виконавчої служби подається вимога тільки на суму зростання боргу.

Вирішуючи даний спір по суті суд виходить з того, що фактична заборгованість позивача перед УПФУ в м. Конотоп за ІІІ кв. 2010 року складає 863, 46 грн., за IV кв. 2010 р. 887, 34 грн., а всього 1750, 80 грн.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Тому формування вимоги № 318/2 від 15.03.2011 року на суму заборгованості 1750, 80 грн. за ІІІ кв. та за IV кв. 2010 року (а.с. 33) мала б відбуватися лише на суму заборгованості IV -го кварталу тобто на 887, 34 грн.

Щодо тверджень позивача про невідповідність вимог додатку № 10 Інструкції № 21-1, то під час розгляду справи встановлено, що вимоги про сплату боргу від 10.11.2010 р. №Ф-318/1 та № Ф-318/2, від 15.03.2011 № 318/2 містять наступні поля для заповнення: найменування управління Пенсійного фонду України, яке сформувало вимогу, його адресу; назву документа, його дату і номер; дату, на яку сформовано вимогу, а також категорію заборгованості платника; прізвище, ім'я, по-батькові платника внесків, його ідентифікаційний код, дату і місце народження платника внесків, місце його проживання і місце роботи платника внесків; суму вимоги, посилання на статтю Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на підставі якої сформовано вимогу; суть вимоги; номер рахунку і назву банку, в який необхідно сплатити вимогу; застереження про передачу вимоги до органів ДВС у разі несплати суми недоїмки, зазначеної у вимозі; посада, назву органу і прізвище та ініціали особи, яка підписала вимогу; прізвище і номер телефону виконавця.

Як вбачається із вимог про сплату боргу від 10.11.2010 р. №Ф-318/1 та № Ф-318/2, від 15.03.2011 № 318/2 їх форма і зміст відповідають додатку № 10 Інструкції № 21-1, містить всі обовязкові реквізити, що дозволяють ідентифікувати платника страхових внесків, суму внеску, що підлягає сплаті і підстави для її нарахування та інш. Підставою для формування оскаржуваних вимог стала передбачена п.п. «б» п. 8.2 Інструкції № 21-1 наявність у платника на кінець звітного базового періоду недоїмки зі сплати страхових внесків за ІІІ кв. та за IV кв. 2010 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині скасування вимоги про сплату боргу від 15.03.2011 р. № 318/2 сумі 863, 46 грн. (недоїмка за ІІІ кв. 2010 р.) визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в частині скасування вимоги про сплату боргу від 15.03.2011 р. № 318/2 в сумі 887, 34 грн., скасування вимог про сплату боргу від 10.11.2010 р. №Ф-318/1 та № Ф-318/2 та рішення про залишення вимоги про сплату недоїмки без змін, а заяви страхувальника без задоволення № 12287/02 від 23.12.2010 р. визнаються судом неправомірними та необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп про скасування вимог та рішення задовольнити частково

Скасувати вимогу управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп №Ф-318/2 від 15 березня 2011 року в частині зобов'язання сплати недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 3-й квартал 2010 року на суму 863, 46 грн. (вісімсот шістдесят три гривні сорок шість копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити. < Сума стягнення (цифрами) >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 16.08.2011 р.

Суддя (підпис) Ю.В. Бадюков

З оригіналом згідно

Суддя Ю.В. Бадюков