Справа № 826/6442/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6442/14 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві №360-П від 27 березня 2014 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення №2739/Г/26-51-17-03 від березня 2014 року, головним державним ревізором - інспектором податкової та митної справи 13 рангу відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Дарницькому р-н ГУ Міндоходів у м. Києві Топольницькою О.В. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України.

Перевірка своєчасності подання та нарахування сум податку на доходи фізичних осіб у річній декларації згідно ПК України, в частині визначення доходу у вигляді сум анульованого (прощеного) кредитором боргу та суми податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік була проведена на підставі відомостей з ДРФО Міністерства доходів і зборів України про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (форма 1-ДФ), а також листа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №04-2-0/3693 від 11 жовтня 2013 року, яким на запит відповідача №3619/10/26-51-17-03-20 було повідомлено про те, що Банком було нараховано позивачу дохід у розмірі 2 802 009,85 грн. в результаті анулювання (прощення) заборгованості.

Результати даної перевірки оформлено актом №3155/26-51-17-03/НОМЕР_1 від 03 квітня 2014 року, в якому було зафіксовано встановлені порушення позивача, зокрема, п.176.1 ст.176, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.36 ПК України - фізичною особою ОСОБА_3 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік до ДПІ у Дарницькому р-н ГУ Міндоходів у м. Києві подано, але сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в повному обсязі не здійснено.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 16 квітня 2014 pоку, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 595 158,84 грн. (з яких 476 127,07 грн. - за основним платежем та 119 031,77 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №223317262, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування, на будівництво власного житла у розмірі 129 000,00 доларів США.

При цьому, з метою забезпечення належного виконання умов Кредитного договору №223317262, 21 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І., відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Позивачем було порушено умови договору кредиту щодо несвоєчасної сплати кредитних коштів, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором №223317262, що складає 350 557,97 доларів США, що еквівалентно 2 802 009,85 грн., в тому числі: основна сума боргу кредиту - 110 695,07 доларів США (884 785,69 грн.), процентів нарахованих за користуванням кредитом - 2 323,56 доларів СІЛА (18 572,22 гри.) та розрахованої пені - 237 539,34 доларів США (1 898 651,94 грн.).

Шляхом реалізації предмета іпотеки згідно Договору іпотеки № 4386, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, позивач частково погасила борг за Кредитним договором № 223317262 у розмірі 82 323,00 доларів США, що складає еквівалент 658 007,74 грн., та між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір про припинення зобов'язань за Кредитним договором №2233/7262, оскільки частину заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом банк анулював.

Відповідно до п.1.2 Договору припинення зобов'язань від 17 грудня 2012 року у зв'язку із погашенням Позичальником, до підписання цього договору заборгованості по кредиту за Кредитним договором №223317262 у розмірі 82 323,00 доларів США, що еквівалентно 658 007,74 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору, на дату погашення сторони домовились, що з дати укладення цього договору боргові зобов'язання за Кредитним договором припиняються, а Кредитний договір вважається розірваним.

17 грудня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надіслано на адресу позивача лист-повідомлення №114-17-4-00/3112, в якому було повідомлено про те, що 17 грудня 2012 року на підставі Договору припинення зобов'язань від 17 грудня 2012 року, позивачу анульовано (прощено) заборгованість за Кредитним договором №223317262 у розмірі, що складає 350 557,97 доларів США, що еквівалентно 2 802 009,85 грн. по офіційному курсу НБУ на дату прощення, в тому числі за: основною сумою боргу - 110 695,07 доларів США (884 785,69 грн.), нарахованими відсотками - 2 323,56 (18 572,22 грн.) та розрахункової пені за кредитом - 237 539,34 доларів США (1 898 651,94 грн.).

Водночас, в листі-повідомленні №114-17-4-00/3112, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було роз'яснено ОСОБА_3 положення пп.164.2.17 п.164.2 статті 164 ПК України, відповідно до якого анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, а тому позивачу необхідно самостійно сплати податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій податкового органу по винесенню податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем не включено до річної податкової декларації за 2014 рік суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором № 2233/7262 у розмірі 2 802 009,85 грн. як податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та як наслідок податок на доходи фізичних осіб до бюджету не сплачений, чим допущено порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 глави 2, пункту176.1 статті 176, статті 36 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку відносинам що склалися між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно з п.п. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 ПК України до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно із статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 статті 549 Цивільного кодексу).

Таким чином, пеня як окремий вид неустойки, оформляється правочином (договором), який є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу.

Реструктуризація це зміна істотних умов за первісним договором шляхом укладання додаткової угоди з боржником у звязку з фінансовими труднощами боржника (за визначенням банку) та необхідністю створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за активом [зміна процентної ставки; скасування (повністю або частково) нарахованих і несплачених боржником фінансових санкцій (штрафу, пені, неустойки) за несвоєчасне внесення платежів за заборгованістю боржника; зміна графіка погашення боргу (строків і сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісій); зміна розміру комісії] (постанова Національного банку України від 25 січня 2012 року № 23 „Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями).

Банком у процесі виконання кредитного договору нараховуються неустойка (пеня та/або штраф), яку за умовами цього договору боржник зобов'язаний сплатити.

Отже, на час початку реструктуризації за кредитним договором у боржника є заборгованість як за основною сумою боргу (кредиту та нарахованих процентів за його користування), так і неустойкою, яку в результаті проведення реструктуризації банк за самостійним рішенням може анулювати.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що заборгованість за спрощеною неустойкою у вигляді пені або штрафу є додатковим благом платника податку, яка підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

Пунктом 176.1 статті 176 ПК України визначено, що платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт а); подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку (підпункт в).

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві мала всі правові підстави для винесення стосовно ОСОБА_3 оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування, яким збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 595 158,84 грн. (з яких 476 127,07 грн. - за основним платежем та 119 031,77 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями), а тому таке рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного Суду України від 12 березня 2015 року у справі № К/800/62063/14.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року.

Отже при винесенні постанови судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.