Справа № 24829/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2010 р.справа № 2а-244/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Семененка Я.В. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради

на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2009 року у справі № 2а-244/09

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради та просила визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати сум допомоги при народженні дитини; зобовязати відповідача призначити відповідно до діючого законодавства України, ст..12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, встановленого на день народження дитини; стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої суми допомоги, що здійснюється одноразово у девятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини у розмірі 506 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої решти разової допомоги при народженні дитини, що підлягає виплаті протягом наступних 12 місяців у 2007 році 802,32 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік 2985,96 грн., за 2009 рік 1708,00 грн.; зобовязати відповідача призначити та сплачувати відповідно до ст..15 Закону України «Про державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 січня 2009 року у розмірі прожиткового мінімум уму для дітей віком до шести років щомісяця, до закінчення строку передбаченої законом виплати.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2009 року у справі № 2а-244/09 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року неправомірними; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість зі сплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31.12.2007 року з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст..56 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років в сумі 2072,74 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить суд скасувати постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2009 року у справі № 2а-244/09 та прийняти нову, якою відмовити в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради та їй призначена виплата державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у звязку з народженням 27.03.2007 року доньки Олександрі (а.с.15).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно вирішив питання щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми допомоги при народженні дитини, оскільки відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 56 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік" була встановлена допомога при народженні дитини - у розмірі 8500 гривень. Також було встановлено, що виплата цієї допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, а решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати державної допомоги при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", який набрав чинності 01.01.2007 року, було призупинено дію ч. першої ст.15 та п.3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішення положення п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення на 2007 рік дії ч.1 ст.15 та п.3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Приймаючи до уваги той факт, що п.14 ст.71 Закону «Про Державний бюджет України на 2007 рік»яким було зупинено дію ч.1 ст. 15 та п. 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», втратив чинність з 09.07.2007 року, суд першої інстанції вірно визначив, що, саме, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року дії відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», слід визнати неправомірними.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачу за цей період нараховувалась та сплачувалась допомога в порядку та у розмірі визначеному в ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з урахуванням змін, внесених до неї Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2008 року і відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися.

Відповідно нарахування, проведені відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради у 2008 році по виплаті допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є правомірними.

Щодо вимог позивачки зобовязати відповідача здійснювати нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»до рівня не менш прожиткового мінімуму на місяць для дітей віком до 6 років, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом єобовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, 201, 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2009 року у справі № 2а-244/09залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2009 року у справі № 2а-244/09 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий: Л.А. Божко

Судді Ю.М. Дадим

ОСОБА_2