Справа № 824/197/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/197/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

16 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника позивача: ОСОБА_3

Представника відповідача: Патєхіної Ж.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державної реєстраційної служби України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити повністю, постанову суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що 1згідно оскаржуваних наказів його було незаконно звільнено із займаної посади за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Позивач вказав, що в порушення пункту 16 частини 10 Положення про Державну реєстраційну службу України та підпункту 4.2. Положення про реєстраційну службу Глибоцького районного управління юстиції, наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2." був підписаний першим заступником Голови Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6.

Також позивач зазначає про незаконність дій начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 по встановленню фактів порушення ним вимог чинного законодавства та щодо складання та подання нею Державній реєстраційній службі України подання від 15 січня 2015 року №12-12/38, на підставі якого було і прийнято наказ від 28 січня 2015 року №60/к., також даний наказ містить опис 3 епізодів без будь-якого логічного обґрунтування з їх врахуванням наявності факту грубого порушення позивачем трудових обов'язків.

Що стосується письмових пояснень від 14 січня 2015 року відібраних у позивача начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7, то позивач зазначив, що дані пояснення були відібрані з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в останньої були відсутні повноваження, вказані в статті 149 Кодексу законів про працю України, вчиняти такі дії від імені Державної реєстраційної служби України, а також йому не було пояснено мету, з якою ці пояснення вимагаються, внаслідок чого неправомірно позбавлено його можливості реалізувати своє право вимагати провести службове розслідування.

Окрім того, позивач вказав на те, що оскаржуваний наказ приймався без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення; зі змісту цього наказу незрозуміло в чому конкретно проявилось порушення позивача; відповідачем не додержані правила і порядок звільнення; обрання Державною реєстраційною службою України звільнення як виду дисциплінарного стягнення є немотивованим, також протиправність наказу Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2." обумовлює протиправність наказу Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 "Про звільнення ОСОБА_2.", а відтак, позивач звернувся до суду про визнання протиправним і скасування наказу Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2."; визнання протиправним і скасування наказу Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 "Про звільнення ОСОБА_2."; поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області; стягнення з Головного управління юстиції у Чернівецькій області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2., починаючи з дня винесення наказу про звільнення по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того з безпідставності заявлених ОСОБА_2 вимог щодо скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки на думку суду першої інстанції при звільненні позивача з роботи відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з дотриманням норм трудового законодавства.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та на даючи правову оцінку публічно- правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Так, ОСОБА_2 перебував на держаній службі на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області з 30 грудня 2011 року.

15 січня 2015 року начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 складено подання за №12-12/38 Першому заступнику Голови Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 з проханням застосувати до начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Дане подання аргументоване тим, що 31 жовтня 2014 року з 10:00 по 13:00, 17 грудня 2014 року з 10:00 по 14:00 реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області проводились семінари із начальниками реєстраційних служб районних та міських управлінь юстиції Чернівецької області, на яких був присутнім і начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 Водночас за відомостями виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в указані дні під час проведення семінарів державний реєстратор ОСОБА_2 реєстрував заяви про державну реєстрацію права власності, формував картки прийому заяв, формував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, чим порушив вимоги статті 9 та частини 5 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтю 7 Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Крім того в поданні вказано на те, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 з 17:00 по 17:50 перебував в реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний Акт. Водночас згідно відомостей виконаних дій по реєстраційній службі Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності, реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, роботи з розділами, ОНМ, формування друкованих документів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за 29 грудня 2014 року протягом указаного періоду ОСОБА_2 приймались рішення, формувались та друкувались свідоцтва про право власності, витяги, здійснювались пошуки.

На підставі подання начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 від 15 січня 2015 року за №12-12/38, пояснення ОСОБА_2 від 14 січня 2015 року Державною реєстраційною службою України прийнято наказ від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2.".

Згідно вказаного наказу позивача звільнено з посади начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області з 28 січня 2015 року за грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Наказом Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30 січня 2015 року №78/3 "Про звільнення ОСОБА_2." було оголошено наказ Державної реєстраційної служби України від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2.".

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Як досліджено судовою колегією з оскаржуваного наказу від 28 січня 2015 року №60/к "Про звільнення ОСОБА_2.", містить посилання на «ряд порушень» з боку ОСОБА_2, натомість, суд першої інстанції зазначив, що дане посилання по суті не впливає на правомірність звільнення позивача за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, оскільки, як вбачається з обставин справи, позивача було фактично звільнено за розголошення ним особистого ключа (паролю) доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відсутності позивача на робочому місці 31 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року та 29 грудня 2014 року здійснювались реєстраційні дії від його імені іншою особою». Зазначений висновок суду не відповідає обставинам справи.

Натомість, судова колегія зазначає, що оскаржуваний наказ з посиланням на "ряд порушень" був винесений без будь-якого пояснення суті зазначених порушень та логічного обгрунтування на їх підставі наявності факту грубого порушення позивачем трудових обов'язків, що було залишено судом першої інстанції поза увагою, окрім того, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Що стосується висновку суду першої інстанції на рахунок того, що за відсутності позивача на робочому місці в Державному реєстрі прав 31 жовтня 2014 року з 11:36 до 12:26 та 17 грудня 2014 року з 11:00 до 12:05 вчинялись від імені державного реєстратора ОСОБА_8 дії, право на вчинення яких має виключно державний реєстратор, іншою особою, оскільки ОСОБА_8 був присутній на семінарах, що проводились в м.Чернівцях реєстраційною службою Головного управління юстиції у Чернівецькій області для начальники реєстраційних служб 31 жовтня 2014 року та 17 грудня 2014 року з 10:00 до 13:00 та з 10:00 до 14:00 відповідно, що підтверджується показами головного спеціаліста реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 від 15 січня 2015 року, свідчення свідка ОСОБА_10 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 5 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Згідно статті 7 Закону України "Про електронний цифровий підпис" підписувач має право: вимагати скасування, блокування або поновлення свого сертифіката ключа; оскаржити дії чи бездіяльність центру сертифікації ключів у судовому порядку. Підписувач зобов'язаний: зберігати особистий ключ у таємниці; надавати центру сертифікації ключів дані згідно з вимогами статті 6 цього Закону для засвідчення чинності відкритого ключа; своєчасно надавати центру сертифікації ключів інформацію про зміну даних, відображених у сертифікаті ключа.

Пунктами 14, 18, 19 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1452, визначено, що право проставлення електронної печатки на електронних документах надається лише тому працівнику установи, який проставляє відповідну печатку на документах на папері.

Отримання в акредитованому центрі сертифікації ключів посиленого сертифіката відкритого ключа для забезпечення застосування електронної печатки, а також генерація відповідних ключів здійснюється в тому ж порядку, що й для електронного цифрового підпису.

Підписувач несе відповідальність за зберігання особистого ключа. Копіювання особистих ключів та/або передача їх іншим особам забороняється.

Пунктом 3 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 жовтня 2011 року за №1141 передбачено, що ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви (запиту), номера запису, індексного номера, рішення, витягу, інформаційної довідки, виписки, свідоцтва тощо), захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій, оновлення, архівування та відновлення записів, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук тощо.

Згідно підпункту 4.8.11. пункту 4.8 Положення про реєстраційну службу Глибоцького районного управління юстиції, затвердженого наказом Глибоцького районного управління юстиції від 30 грудня 2011 року №33/0, погодженого Головою Державної реєстраційної служби та начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, начальник реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції має повноваження на здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Так, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою показами позивача, який зазначав, що приблизно через 30 хв. після початку зазначених семінарів він залишав приміщення, де проводилися семінари, та їхав до місця своєї роботи (в реєстраційну службу Глибоцького районного управління юстиції), при цьому час на дорогу у нього займає не більше 20 хвилин, а отже відповідно, 31 жовтня 2014 року з 11:36 до 12:26 та 17 грудня 2014 року з 11:00 до 12:05 та 29 грудня 2014 року позивач особисто працював в Державному реєстрі.

Як і залишено поза увагою пояснення ОСОБА_8 від 14 січня 2015 року які не містять інформацію про час перебування його на зазначених семінарах, а також не містять інформацію, що хтось за нього під його паролем та логіном працював у Державному реєстрі та пояснення ОСОБА_9, який підтвердив, що позивач допомагав йому навчитися працювати в реєстрі переважно за допомогою роботи в учбовій базі, яка є навчальною демонстраційною програмою і не пов'язана з можливістю практичної роботи безпосередньо в Державному реєстрі, оскільки інша допомога йому з боку позивача полягала у наданні допомоги у вивченні положень чинного законодавства, що жодним нормативно - правовим документом не заборонена.

Що стосується свідчення свідка ОСОБА_10, на які посилається суд першої інстанції, вони не можуть прийматися як доказ тому, що на свідка ОСОБА_9 29 грудня 2014 року не чинився тиск з боку начальника реєстраційної службиГоловного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 з метою спонукання ОСОБА_9 до написання 15.01.2015 р. недостовірного пояснення, оскільки, як повідомили на допиті особисто свідок ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_9, ОСОБА_10 не була присутня під час всієї розмови начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 з ОСОБА_9, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Крім того, не може прийматися як доказ перебування позивача 17 грудня 2014 року до кінця семінару свідчення свідка ОСОБА_10 оскільки позивач "у неї не відпрошувався".

Що стосується Акту від 29 грудня 2014 року, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, за змістом самого акту від 29 грудня 2014 року, з якого слідує, що даний акт складено начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 в присутності начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_10 та завідувача сектору державної реєстрації юридичних осіб, легалізації об'єднань громадян та державної реєстрації друкованих засобів масової інформації Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_11 Тобто, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, підписуючи акт, засвідчили не те, що позивач 29.12.2014 р. з 17 год. 30 хв. до 17 год. 50 хв. перебував в м. Чернівці у реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області, а те, що вказаний акт такого змісту склала в їх присутності особисто начальник реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7, що також було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Будь- який наказ про створення комісії для фіксування місцезнаходження позивача 29.12.2014 року з 17:30 до 17:50 відсутній. Із актом від 29.12.2014 року позивача не ознайомлювали, що свідчить про його складання у відсутності позивача.

З відомостей виконаних дій по Чернівецькій області реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області щодо реєстрації заяв та запитів, реєстрації прав власності , реєстрації інших речових прав, реєстрації обтяжень та іпотек, робота з розділами, ОНМ, формування друкованих документів за29.12.2014 року (а.с.200), чітко видно, що ОСОБА_2 в реєстрі з 15:23 год. до 16:34 год, не працював, що в сукупності з показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 спростовує висновки суду першої інстанції щодо обставин викладених в акті від 29.12.2014 року про перебування позивача у реєстраційній службі Головного управління юстиції у Чернівецькій області з 17:30 год. до 17:50 год. та підтверджує пояснення ОСОБА_2 про те, що він їздив до Головного управління юстиції у Чернівецькій області після 15:00 год.

Отже, постанова суду першої інстанції побудована на необґрунтованому наданні переваг показанням одних свідків перед іншими, без належного врахування в сукупності з іншими доказами що містять матеріали справи.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про безпідставність доводів ОСОБА_8 на рахунок того, що посилання позивача на неправомірність його звільнення, , а саме на те, що його було позбавлено можливості реалізувати своє право вимагати провести службове розслідування, оскільки такі посилання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.

Так, звільнення за пунктом 1 ст. 41 КЗпП є дисциплінарним стягненням і має проводитись із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку.

Днем виявлення проступку вважається день, коли про нього стало відомо відповідній посадовій особі роботодавця, а не лише тій, яка наділена правом звільнення працівника. Як правило, сам факт порушення (виявлення проступку) фіксується у відповідному акті, який складає або власник, або контрольні органи (ревізійна комісія господарського товариства, служба внутрішнього аудиту, незалежні аудитори, працівники прокуратури та ін.). Рекомендується ознайомити працівника з актом під підпис.

Перед тим як застосувати дисциплінарне стягнення, роботодавець (в особі керівника підприємства або власника (його представників), якщо йдеться про вчинення грубого порушення керівником) повинен з'ясувати причини й обставини вчинення проступку. Для цього він має зажадати від працівника письмових пояснень.

Дотримання такої вимоги є важливою умовою дисциплінарної відповідальності, оскільки в разі оскарження працівником звільнення відсутність пояснень і можливості їх надати (наприклад, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю) може розцінюватися судом як недодержання процедури звільнення.

Так, письмові пояснення від 14.01.2015 р. позивач надав начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_7 за власною ініціативою, а не в наслідок дій відповідачів, передбачених положеннями статті 149 КЗпП України, натомість позивач був не повідомлений про те, що він є порушником трудової ініціативи і що до нього можуть бути застосоване дисциплінарне стягнення, а відтак, ніхто не вимагав у позивача надання пояснень у зв'язку з вчиненням певних порушень трудової дисципліни .

Як досліджено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, позивач до моменту звільнення займав посаду державного службовця.

Згідно з підпунктом 9 частини 1 статті 10 Закону України від 17.11.2011 №4050-VI «Про державну службу» державний службовець має право на проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри , що в даному випадку не було зроблено відповідачами на вимогу ОСОБА_2, а відтак, позивач фактично був неправомірно позбавлений можливості реалізувати своє право, передбачене підпунктом 9 частини 1 статті 10 Закону України від 17.11.2011 №4050-VI «Про державну службу» на проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Таким чином, звільнення позивача та висновок про одноразове порушення трудових обов'язків ОСОБА_2, ґрунтується виключно на припущеннях відповідача і не знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено позивачеві у задоволенні клопотання про надання відповідачів пояснення та докази щодо наявності повноважень у першого заступника Голови Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 для підписання наказу Державної реєстраційної служби України №60/к від 28,01.2015 року про звільнення позивача.

Що стосується відмови суду першої інстанції (як наслідок ) у задоволенні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судова колегія зазначає що дана вимога підлягає до задоволення в сумі 11043,20 грн., оскільки, як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, позивач був відсутній на роботі 112 дні, при його цьому, заробітна плата за один день складає 98,60 грн., що підтверджується з довідки про середньоденну заробітну плату (а.с.244).

Отже, з огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення позову, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державної реєстраційної служби України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державної реєстраційної служби України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної реєстраційної служби України №60/к від 28 січня 2015 року про звільнення ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Чернівецькій області від 30.01.2015 року №78/3"Про звільнення ОСОБА_2".

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області.

Стягнути з Головного управління юстиції у Чернівецької області на користь ОСОБА_2 11043,20 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.