Справа № 39439/09
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2010-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2010 р. справа № 2а-1693/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Панченко О.М. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя,

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду

від 10 березня 2009 року

за позовом Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя,

вул. Кругова, 152, м. Запоріжжя, 69068;

до відповідача ОСОБА_1 районної адміністрації

Запорізької міської ради,

вул. 8-го Березня, 34, м. Запоріжжя, 69068;

про скасування Акта, -

встановив: Прокурором Шевченківського району міста Запоріжжя подано позов до ОСОБА_1 районної адміністрації Запорізької міської ради про

визнання протиправним та скасування пункту 21.1 рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 районної ради народних депутатів Запорізької області № 322 від 08.09.1988р. «Про розгляд заяв громадян по індивідуальним забудовам»;

визнання протиправним та скасування пункту 15.-15.2 рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 районної ради народних депутатів Запорізької області № 530-а від 12.12.1991р. «Про розгляд заяв громадян по індивідуальним забудовам»;

визнання неправомірними дій заступника голови ОСОБА_1 рай адміністрації щодо відмови в скасуванні вищенаведених рішень субєкта владних повноважень як протиправних за наслідками розгляду протесту прокурора.

Запорізький окружний адміністративний суд (суддя Каракуша С.М.) своєю ухвалою від 10.03.2009р. у справі № 2а-1693/09/0870 відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що у відповідності зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, суди розглядають в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Прокурор Шевченківського району міста Запоріжжя, Позивач, вказує на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

З огляду на приписи статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Крім того, в силу пункту 1 частини 1 статті 3 цього Кодексу справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Прокурор району в даному випадку є субєктом владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 4 статті 21 Закону України «Про прокуратуру»від 5 листопада 1991 року N 1789-XII у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Отже, дана справа є справою адміністративної юрисдикції за визначенням.

Просить ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду скасувати і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні Сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Оберіг».

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Запорізький окружний адміністративний суд, про що зазначено вище, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що у відповідності зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, суди розглядають в порядку цивільного судочинства.

Така позиція суду першої інстанції видається колегії помилковою в силу наступного.

Так, у відповідності з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року N 1618-IV, в чинній на той час редакції, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Водночас, публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, пункт перший частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є справою адміністративної юрисдикції.

В силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, за визначенням частини першої статті 3 цього Кодексу суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, під адміністративною юстицією розуміється особливий вид правосуддя, метою якого є здійснення розгляду скарг громадян, їхніх обєднань, інших фізичних і юридичних осіб на незаконні рішення дії чи бездіяльність органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування (адміністративних органів), їхніх посадових і службових осіб.

Предметом судового розгляду спеціалізованими адміністративними судами є конфлікти публічно-правового характеру.

Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї зі сторін цих відносин іншій стороні.

Що означає можливість вимагати певної поведінки від іншої особи, необхідної для реалізації права, та можливість забезпечити дотримання такої поведінки шляхом застосування примусової сили держави.

По-перше, органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

За Конституцією і законами України публічно-правові спори в Україні розглядають і вирішують Конституційний Суд України, суди загальної юрисдикції в порядку кримінального та адміністративного судочинства (статті 13, 15 Закону України «Про Конституційний Суд України», стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішення і земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, що розкрито Рішенням Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010, у справі N 1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Прокурором Шевченківського району м. Запоріжжя подано позов, зокрема, і про визнання неправомірними дій заступника голови ОСОБА_1 рай адміністрації щодо відмови в скасуванні вищенаведених рішень субєкта владних повноважень як протиправних за наслідками розгляду протесту прокурора.

Повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII, іншими законодавчими актами.

Згідно до частини першої статті 21 Закону України «Про прокуратуру»від 5 листопада 1991 року N 1789-XII протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи.

З огляду на приписи статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Прокурор району в даному випадку безсумнівно є субєктом владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 4 статті 21 Закону України «Про прокуратуру»від 5 листопада 1991 року N 1789-XII у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Справа відповідає вищенаведеному нормативному визначенню адміністративної справи.

Порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Прокурора Шевченківського районного суду міста Запоріжжя задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2009р. скасувати і постановити нову ухвалу, з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ухвалу складено у повному обсязі 31.08.2010р.

Головуючий суддя О.В.Юхименко

Суддя О.М.Панченко

Суддя М.В.Мірошниченко