Справа № 18968/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2010 р. справа № 2а-189/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

У судове засідання представники сторін не зявились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Марганець

на постанову: Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2009р. у справі № 2а-189/09

за позовом: ОСОБА_1

до Управління Пенсійного Фонду України в м. Марганець

про поновлення строку та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", -

в с т а н о в и л а:

У березні 2009року ОСОБА_1 в звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відмову відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплат за 2006-2008 роки в сумі 4471грн.20коп.

Постановою Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2009р. у справі № 2а-189/09 позовні вимоги задоволено частково. Визнано відмову відповідача у виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком частково протиправною. Зобовязано відповідача нарахувати та сплатити позивачу щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі різниці між 30% прожиткового мінімуму, та слачено за зазначений період позивачеві допомоги як дитині війни.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права.

Розпорядженням в.о. голови суду ОСОБА_2 від 15.07.2010р. дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кожана М.П., суддів Проценко О. А., Туркіної Л. П.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 28.12.2007 року) дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Законом України Про державний бюджет України на 2009р.не призупинено дію ст.. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, після прийняття рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача та здійснити виплати у розмірах, передбачених Законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Згідно з частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003року №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням всього вишевизначеного, коллегія суддів зазначає, що зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити позивачу щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі різниці між 30% прожиткового мінімуму, та сплачено за зазначений період позивачеві допомогою як дитині війни - не відповідає змісту вказаних норм права, що рігулюють спірні відносини в розумінні ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Марганець на постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2009р. у справі № 2а-189/09 задовольнити частково.

Постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2009р. у справі № 2а-189/09 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірними.

Зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити позивачу недоплачені суми щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням фактично сплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: М.П. Кожан

Судді: О.А. Проценко

ОСОБА_3