Справа № 37569/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2010 р.справа № 2а-3725/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року у справі №2а-3725/09/0870 за позовом прокурора м. Енергодар Запорізької області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Енергодар Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку з власників транспортних засобів, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м.Енергодар Запорізької області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Енергодар Запорізької області звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м.Енергодара заборгованість з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2006 2008 роки в сумі 6510,00 грн. В обґрунтування зазначених вимог прокурор посилався на те, що відповідач має у власності автомобіль «КАМАЗ 551», державний номер НОМЕР_1 1984 року випуску з обємом двигуна 10850 см. Куб. Протягом 2006-2008 року відповідач не сплачував податок з власників транспортних засобів, у звязку з чим виникла заборгованість з цього податку, яка станом на 17.06.2009 року складає 6510,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м. Енергодар Запорізької області 6 510 грн. заборгованості по сплаті податку з власників транспортних засобів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просив постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову у задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той, факт, що транспортний засіб було викрадено у позивача ще у 1999 році і з цього часу він позивачем не використовувався, а отже у позивача відсутній і обовязок сплачувати податок з власників транспортних засобів. Крім цього, позивач вказував на те, що прокурор не наділений повноваженнями звертатися до суду з відповідними позовами в інтересах державної податкової інспекції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником вантажного автомобіля «КАМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_1, 1984 року випуску, з обємом двигуна 10 850 см. куб., що підтверджується карткою обліку транспортного засобу(а.с.5).

Відповідно до розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідач мав сплатити податок з власників транспортних засобів за 2006 рік у розмірі 2170,00 грн., за 2007 рік у розмірі 2170,00 грн., за 2008 рік у розмірі 2170,00 грн., а всього 6510,00 грн.(а.с.4).

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів протягом 2006-2008 років відповідачем не сплачувався.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як власник транспортного засобу, відповідно до вимог Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", зобовязаний сплачувати податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та з огляду на строки, які визначено ст..6 цього Закону, стягнув заборгованість з такого податку за період з 2006-2008 роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником транспортного засобу - автомобіля «КАМАЗ 5511», державний номер НОМЕР_1, 1984 року випуску, а відтак зобовязаний сплачувати податок з власників транспортних засобів у розмірах та строки, які визначеноЗаконом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку запереченням відповідача щодо викрадення транспортного засобу, що є підставою для несплати податку з власників транспортних засобів.

Статтею 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11 грудня 1991 року № 1963-XII (надалі - Закон № 1963) передбачено, що у разі викрадення транспортного засобу податок його власником не сплачується, якщо факт викрадення підтверджується відповідними документами органів, якими порушено відповідну кримінальну справу. На вказані обставини посилався відповідач заперечуючи проти позову.

Між тим, вказаною нормою матеріального права визначено, що факт викрадення транспортного засобу має бути підтверджений відповідними документами органів, якими порушено кримінальну справу за таким фактом.

Вказаних документів від компетентних органів, які б свідчили про цей факт, позивачем не надано, а судом встановлено, що кримінальна справа за фактом викрадення транспортного засобу - «КАМАЗ 5511», державний номер НОМЕР_1, 1984 року випуску відповідними органами не порушувалась.

Крім цього, встановлені обставини справи свідчать про те, що транспортний засіб -«КАМАЗ 5511», державний номер НОМЕР_1, 1984 року випуску проходив технічний огляд у серпні 2004 року і технічний стан його класифіковано як справний.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача обовязку сплачувати транспортний податок у звязку із викраденням автомобіля.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що прокурором не наведено у позові підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції.

Прокурор звернувся до адміністративного суду в порядку статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року прокурори та їх заступники мають право звертатися до суду з позовними заявами в інтересах держави. Згідно статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Формами представництва, зокрема, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, участь у розгляді судами справ.

Отже, звернення прокурора з позовом до суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства та узгоджується з повноваженнями, якими наділені органи прокуратури.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року у справі №2а-3725/09/0870 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2010р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко