Справа № 2-а-1/2010
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа №2-а-1/2010р
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Верхньодніпровськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації та Київського міського Центру по нарахуванню та виплаті соціальних виплат про визнання дій неправомірними ти стягнення заборгованості по щорічній разовій допомозі до 5 травня як учаснику бойових дій,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Головного Управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації та Київського міського Центру по нарахуванню та виплаті соціальних виплат про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості по щорічній разовій грошовій допомозі до 5 травня як інваліду П та Ш групи та як учаснику бойових дій, посилаючись на те, що в період з 2000 року по 2003 рік він був учасником бойових дій - інвалідом П групи, в 2004 році йому була встановлена Ш група інвалідності, а з 2005 року група інвалідності з нього знята, тому з цього часу він є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Відповідно ст.ст. 12, 13, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. що він має право на щорічну разову грошову допомогу за 2000-2003 роки в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, за період з 2005 року - в розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, а за 2005-2009 роки - в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Проте починаючи з 2000 року йому було виплачено такої допомоги в значно меншому розмірі. Виплатити допомогу в повному розмірі відповідач відмовляється, тому прохає визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2000-2009 роки та стягнути з відповідача розмір недоплаченої щорічної разової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за даний період в сумі 10425.29 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за слідуючими підставами:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи позивач ОСОБА_1II.. є учасником бойових дій що підтверджується посвідченням Верхньодніпровського райвійськомату серія АБ № 167832, мас право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N3551-XII як учасник бойових дій.

Виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачеві як учаснику бойових дій за період 2000-2009 роки, проводилась головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві, що підтверджується повідомленнями Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві.. Згідно пояснень позивач. всі виплати щорічної разової допомоги до 5-го травня він отримував в квітні місяці відповідного року.

Відповідно до ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХП зі змінами та доповненнями він мас право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року в розмірі 8-ми, 7-ми та 5-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до статусу та групи інвалідності, які він мав у відповідний період.

Відповідно до приписів ст. 12 Закону щорічно до 5 травня ветеранам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом «Про державний бюджет України.»

На протязі 1995-2008 років до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неодноразово вносилися зміни, неодноразово призупинявся, в тому числі Законом України «Про державний бюджет України» на 2007, 2008 роки. У зв'язку із зупиненням дії цих статей Законами України 'Про державний бюджет України» встановлювалися певні розміри щорічної разової допомоги на відповідні роки.

Проте, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі, положення пункту 20 розділу 2 Закону України про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Тобто зміну до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 28.12.2007 року в частині визначення щорічної разової допомоги до 5 травня Кабінетом Міністрів України в мсжах бюджетних призначень, встановлених Законом «Про державний бюджет України.» визнано неконституційною.

Як вбачається з наданих суду матеріалів позивач за період з 2000 по 2003 рік був учасником війни інвалідом П групи., в 2004 році - інвалідом Ш групи, а починаючи з 2005 року групу інвалідності з нього було знято і він має статус учасника бонових дій.

Згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача несплачену суму грошової допомоги за період з 2000 по 2003 рік як учаснику війни, інваліду П групи в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, за 2004 рік . як учаснику війни інваліду Ш групи в розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, за період з 2005 року по 2009 рік, як учаснику бойових дій в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком..

Першопочатково позивач звернувся з позовом про визнання дій неправомірними та стягнення оплаченої суми щорічної допомоги до 5 травня 05.07.2007 року. Ні в первинній позовні заяві ні в діючих він не просить поновити йому строк позовної давності на звернення до суду.

Тому позовні вимоги позивача про визнання дій Головного управління соціального захисту населення Київської міської адміністрації щодо невиплати разової грошової допомоги до 5-го травня в мірах передбачених ст. 12. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2000 по 2006 роки на думку суду задоволенню не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року було

відновлено дію ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» починаючи з 09 липня 2007 року. Проте з пояснень позивача встановлено, що щорічну разову допомогу до 5-го травня йому виплачено в :квітні 2007 року, тобто до прийняття рішення Конституційним судом України. Таким чином суд вважає, що позивачеві було вірно виплачено щорічну разову допомогу до 5-го травня, відповідно до чинного на той час законодавства, що передбачало розміри відповідних виплат та в задоволенні позовних вимог за 2007 рік потрібно відмовити.

Аналогічно виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня була проведена позивачеві і в 2008 році, до прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі, положення пункту 20 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів в України». Так як з пояснень позивача виплата даної допомоги йому проведена в квітні 2008 року, тому в задоволенні позовних вимог за 2008 рік на думку суду позивачеві також потрібно відмовити.

Так як відповідно до ст. 1 ст. 13 Закону України "Про Конституційний суд України" єдиним органом конституційної юрисдикції є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо неконституційності законів.

До компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів Законам України (законності), відповідності дій та рішень органів місцевого самоврядування, державної влади та їх посадових осіб вимогам законів, однак прийняття рішень та

надання висновків щодо конституційності законів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування та виплати позивачеві суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2009 рік. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню за такими підставами.

Відповідно до зміни, до ч. 5 п. 22 ст. 12 Закону України " Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова допомога у розмірі, який встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України в редакції Закону України № Ю7-У1 (107-17) від 28.12.2007 року. Дана зміна визнана неконституційною Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/ 2008 від 22.05.2008 року.

Тобто з 22.05.2009 року відновлюється чинність ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачає виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Таким чином суд вважає, що за 2009 рік позивачеві підлягає нарахуванню та виплаті сума недоплаченої щорічної разової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, за виключення суми, що нарахована та виплачена позивачеві в 2009 році.

А саме 498 грн., х 5 = 2490 грн., - 340 гри., =2150 грн.

До спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ від 18.03.2009 року № 211 про розміри грошової допомоги, що виплачуються в 2009 році відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою визначено розмір виплат разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки виходячи із загальних принципів приорітетності законів над підзаконними актами, при розрахунку разової грошової допомоги, слід керуватися Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не підзаконним нормативним актом.

Позивачем не пропущений строк позовної давності, так як заява про уточнення позовних вимог подана ним ще в липні 2009 року. Але так як справа перебувала на розгляді у Верховному Суді України, де розглядалась в порядку касаційного провадження за першопочатковими позовними вимогами, тому вчасно розглянута судом першої інстанції не була.

Також суд вважає, що відповідачем по даній справі повинно бути саме Головне Управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, так як ним здійснювалось нарахування щорічної разової допомоги позивачеві у

відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст. 6, 17,71,159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного Управління праці та соціального захисту населення

Київської міської державної адміністрації щодо не призначення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 як учаснику бойових дій у відповідних розмірах згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік - протиправною.

Зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірах, передбачених ст. 12, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" в редакції від 22.10.1993 року за 2009 рік в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми. В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Постанова може бути оскаржена в до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Головуючий