Справа № 34691/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2010 р.справа № 2а-6552/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Ягорлицької митниці Державної митної служби України

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, поданим його представником ОСОБА_2 до Ягорлицької митниці Державної митної служби України про визнання недійсною картки відмови в прийнятті митної декларації та зобовязання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Ягорлицької митниці Державної митної служби України, відповідно до якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 510040900/2009/000006, прийняту відповідачем 14.05.2009 року про відмову йому у митному оформленні транспортного засобу автомобіля «Мерседес-Е-320»2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № WDB2110261А249528 та зобовязати Ягорлицьку митницю прийняти митну декларацію і пропустити через митний кордон вищевказаний транспортний засіб, ввезений ним на митну територію України з метою вільного використання, у відповідності до статті 8 Закону України № 2681.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вказаний автомобіль знаходився за власником, тобто за позивачем, за місцем попереднього проживання в Молдові менше року та на лист ОСОБА_3 інформаційного розвитку Республіки Молдова Державного підприємства «Центр державних інформаційних ресурсів REGISTRU від 22.01.2009 року, відповідно до якого вказаний автомобіль на обліку в республіці Молдова не перебував.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано недійсною картку відмови Ягорлицької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 510040900/2009/000006 від 14.05.2009 року та зобовязано відповідача прийняти митну декларацію та здійснити пропуск через митний кордон України транспортний засіб марки «Мерседес-Е-320»2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № WDB2110261А249528, належний ОСОБА_1, у відповідності до ст..8 Закону України « Про порядок ввезення (пересилання) в Україну митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться ( пересилаються) громадянами на митну територію України».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Ягорлицька митниця Державної митної служби України подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Апелянт посилався на те, що позивачем автомобіль ввезено на митну територію України з Придністровського регіону Республіки Молдова. Згідно листів-розяснень Державної митної служби України від 01.12.2008 року та 04.12.2008 року, митниці зобовязані здійснювати обовязкові перевірки підтвердження факту перебування транспортного засобу на обліку у Республіці Молдова. Ними отримана відповідь з реєстраційних органів Республіки Молдова про те, що спірний автомобіль на обліку у Республіці Молдова не перебував. Надалі апелянт зазначав, що довідка управління Державтоінспекції Придністровської Молдавської Республіки від 04.12.08 № С-1427 не може братись митницею до уваги, оскільки , відповідно до ноти ОСОБА_3 закордонних справ та Європейської інтеграції Республіки Молдова від 11.06.2007 року № 11140 , документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлені у Придністровському регіоні Республіки Молдова не мають юридичної сили, але тимчасово допущені до використання виключно на території Республіки Молдова. За таких обставин відсутні підстави для здійснення пільгового пропуску даного транспортного засобу на митну територію України.

Заперечення на апеляційну скаргу позивачем не надавалися.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити із зазначених у ній підстав. Зазначав, що свідоцтво про реєстрація транспортного засобу у Придніпровській Молдавській Республіці не можна вважати офіційним документом, яке дає право на здійснення пільгового пропуску автомобіля на митну територію України, оскільки даний автомобіль не перебував на обліку саме в Республіці Молдова. При цьому факт проживання позивача на території іншої держави не менше року та факт володіння позивачем вказаним транспортним засобом на цій території не менше року, відповідачем не оспорюється.

Позивач та його представник до судового засідання не зявились, просили розглядати справу за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, та сторонами визнано, що ОСОБА_1. проживав на території Придністровської Молдавської Республіки ( Слободзейський район , селище Первомайськ, вул.. Садова 10-19) з 22.05.1998 року, перебував на консульському обліку в Республіці Молдова та знятий з обліку 01 грудня 2008 року у звязку з виїздом на постійне місце проживання в Україну ( а.с. 5-8).

29 листопада 2007 року ОСОБА_1 за вищевказаним місцем проживання придбаний автомобіль «Мерседес-Е-320»2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № WDB2110261А249528, який був зареєстрований на його імя у м. Тирасполь і яким він володів за місцем свого постійного проживання, тобто, у Придніпровській Молдавській Республіці, більше року ( а.с.5,9).

05.12.2008 року в пункті пропуску «Платонове-Гоянул Ноу»Ягорлимцької митниці позивач подав вантажну митну декларацію № 023368 з приводу ввезення на митну територію України належного йому на праві власності автомобіля марки «Мерседес-Е-320»2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № WDB2110261А249528 для вільного використання та додав усі необхідні документи для вирішення питання щодо здійснення пільгового пропуску даного транспортного засобу на митну територію України( а.с.10,11).

Однак позивач отримав картку відмови Ягорлицької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 510040900/2009/000006 від 14.05.2009 року з посиланням на те, що ним не виконані умови ст.. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться ( пересилаються) громадянами на митну територію України», ( надалі Закон № 2681) в частині перебування транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року. Також підставою відмови слугувало невиконання позивачем умов ст..5 Закону № 2681 в частині сплати ввізного мита, податку на додану вартість та акцизного збору ( а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно положень статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться ( пересилаються) громадянами на митну територію України», передбачено конкретні підстави для пільгового оподаткування транспортних засобів, а саме: що особа є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року, що позивачем виконано, оскільки факт постійного проживання позивача на території країни попереднього місця проживання не менше одного року сторонами визнається і окремого доказування не потребує. Суд надав критичну оцінку листу ОСОБА_3 інформаційного розвитку Республіки Молдова Державного підприємства «Центр державних інформаційних ресурсів REGISTRU від 22.01.2009 року, з приводу не перебування автомобіля позивача на обліку в країні постійного місця попереднього проживання позивача, так як останній спростовується іншими матеріалами справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії С030249 від 29.11.2007 року та довідкою ВДАІ МВС ПМР № с-1427 від 04.12.2008 року ( а.с.5,9).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться ( пересилаються) громадянами на митну територію України»дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Перелік документів, необхідних для підтвердження права на надання пільг в оподаткуванні відповідно до ст..8 зазначеного Закону встановлений Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 р. № 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 р. № 229), зареєстрованим в ОСОБА_3 юстиції України 10 квітня 2008 р. за № 291/14982.

Пункт 4.3 Правил передбачає, що підтвердженням права на надання пільг в оподаткуванні, передбачених статтею 8 Закону України "Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України", є такі документи:

підтвердження складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь громадянина-резидента органами, що вчиняють нотаріальні дії в країні її відкриття. Таке підтвердження підлягає легалізації в консульських установах України, що діють у відповідних країнах, якщо інше не встановлено міжнародним договором України, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України;

паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (для громадян України, які виїхали за її межі тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном) з відміткою про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

паспортний документ громадянина іноземної держави на право виїзду за кордон з імміграційною візою на постійне проживання в Україні, виданою компетентним органом України, та/або посвідка на постійне проживання в Україні;

довідка, видана ОСОБА_3 закордонних справ України, за підписом першого заступника Міністра закордонних справ України, а в разі його відсутності - одного із заступників відповідно до розподілу обов'язків, а також керівника фінансового підрозділу ОСОБА_3 закордонних справ України про суму коштів, що виплачуються працівникам дипломатичної служби України, які перебували за кордоном у довгостроковому відрядженні або проходили дипломатичну службу за кордоном строком не менше одного року та повертаються в Україну.

На виконання зазначених вимог позивачем митному органу були надані паспорт громадянина України, який має відмітки про консульський облік в посольстві України в Республіці Молдова про постійне місце перебування, а також про зняття з реєстраційного обліку у зв'язку з виїздом на постійне проживання в Україну; довідка Управління в справах міграції ОСОБА_3 внутрішніх справ Придністровської Молдавської Республіки про те, що позивач був прописаний та постійно проживав на території Придністровської Молдавської Республіки ( Слободзейський район , селище Первомайськ, вул.. Садова 10-19) з 22.05.1998 року, та знятий з обліку 01 грудня 2008 року у звязку з виїздом на постійне місце проживання в Україну, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким підтверджується, що автомобіль позивача перебував на обліку в органах ДАІ Придністровської Молдавської Республіки більше, ніж один рік.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ст..15 Договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, укладеного між Україною та Республікою Молдова 13.12.1993 року і ратифікованого Верховною Радою України ( Закон № 238/940ВР від 10.11.1994 року), документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї із Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Документи, які на території однієї із Договірних сторін визнаються офіційними, вважається такими на території іншої договірної сторони.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що , оскільки, відповідно до норм міжнародного права, територія Республіки Молдова включає у себе і територію невизнаної Придністровської Молдавської Республіки, тому суверенітет Республіки Молдова поширюється і на територію Придністровської Молдавської Республіки.

Таким чином, дія Договору між Україною і Республікою Молдова про правові відносини в цивільних і кримінальних справах, Ратифікованого Верховною Радою України 10 листопада 1994 року, розповсюджується і на територію Придністровської Молдавської Республіки.

Правильність такого висновку підтверджена і ОСОБА_3 закордонних справ України від 13.01.2006 року, згідно якого офіційні документи, які складені для застосування на території Республіки Молдова, зокрема, на території її Придністровського регіону, для використання в Україні додаткового посвідчення не потребують, що узгоджується зі статтею 15 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаного 13.13.1993 року.

Доказів того, що документи, надані позивачем у справі, у тому числі і щодо реєстрації автомобіля, не мають сили документа та не допущені для використання на території Республіки Молдова відповідачем до суду не надано.

Жодним нормативно-правовим актом в галузі митного законодавства не встановлена заборона на прийняття митними органами України документів, виданих компетентними органами Придністровською Молдавською Республікою, як таких, що посвідчують певні майнові та немайнові права фізичних та юридичних осіб, а тому у відповідача були відсутні підстави для неприйняття митної декларації та відмови у пропуску транспортного засобу через митний кордон України відповідно до ст..8 Закону № 2681

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що транспортний засіб, що ввозиться позивачем на митну територію України, постійно перебував на обліку в країні постійного місця попереднього проживання (Придністровська Молдавська Республіка) не менше року. Також встановлено, що позивач є власником цього транспортного засобу не менше року, що підтверджується наданою до суду апеляційної інстанції копією довідки-рахунку № 098999 від 29.11.2007 року, та посвідчує факт придбання позивачем вказаного автомобіля ( а.с.84-86).

З огляду на вказане посилання апелянта на листи розяснення Державної митної служби України від 01.12.2008 року та 04.12.2008 року, а також на те, що оскільки на їх запит до Головного управління реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства ISTRU»ОСОБА_3 інформаційного розвитку Республіки Молдова отримана відповідь що автомобіль позивача в реєстраційних органах Республіки Молдова та обліку не перебував, а тому пільги ( п.8 Закону № 2681) до цього транспортного засобу не застосовуються, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, та протирічать положенням ч.2 ст. 9, ст. 5, 8 КАС України, відповідно до яких листи-розяснення не є джерелом права.

Також не приймаються до уваги і посилання відповідача на те, що згідно ноти ОСОБА_3 закордонних справ та Європейської інтеграції Республіки Молдова від 11.06.2007 року № 11140 , документи про реєстрацію транспортних засобів, оформлені у Придністровському регіоні Республіки Молдова не мають юридичної сили, але тимчасово допущені до використання виключно на території Республіки Молдова, а тому відсутні підстави для здійснення пільгового пропуску даного транспортного засобу на митну територію України, оскільки нота ( офіційний лист у спілкуванні між ОСОБА_3 закордонних справ декількох Держав) не є нормативно-правовим актом у розумінні положень ч.2 ст. 9 КАС України.

Оскільки на час виникнення спірних правовідносин інших Законів та міжнародних договорів, окрім наведених, не приймалось, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення субєкта владних повноважень - картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 510040900/2009/000006, прийняте відповідачем 14.05.2009 року, не узгоджується з положеннями ч.3 ст. 2 КАС України та ч.2 ст.19 Конституції України, а тому суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із зазначених у ній обставин.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ягорлицької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 28 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_4