Справа № 2а-8076/10/1370
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Київ К/800/25572/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року

у справі № 2а-8076/10/1370 (20690/10/9104)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області

про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області (далі - відповідач) про визнання неправомірним та скасування рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано неправомірним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05 травня 2009 року №. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 03,40 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Працівниками податкового органу проведено перевірку дотримання позивачем порядку розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт (довідку) від 14 квітня 2009 року №0221/13/09/23/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року №637, затвердженого постановою Правління Національного банку України (далі - Положення).

За результатами проведеної перевірки податковий орган прийняв рішення від 05 травня 2009 року №, яким застосував до позивача штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 1507,50 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем через касу здійснено готівкові розрахунки за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які підтверджені Z звітом від 13 квітня 2009 року №2237 на суму 301,55 грн., який вклеєний позивачем в КОРО.

Водночас, судом попередньої інстанції встановлено відсутність внесення запису про одержану виручку у розмірі 301,50 грн. до книги КОРО, що є порушенням з боку позивача вимог пункту 2.6 Положення.

Так, вказаним пунктом 2.6 Положення передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 1.2 Положення, КОРО - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або з використанням розрахункової книги, оприбуткування готівки включає в себе сукупність таких дій як фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання вказаних дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке передбачена відповідальність абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки».

З огляду на встановлений факт незабезпечення оприбуткування позивачем готівкових коштів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що застосування штрафних санкцій за порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні є правомірним.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі № 2а-8076/10/1370 (20690/10/9104) залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.