Справа № 29553/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2010 р. справа № 2а-2358/09
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Лукманової О.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради про визнання нечинними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради, в якому просив визнати нечинною відмову Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради № 2027 від 25.02.2008 року в реєстрації права власності за ним на гараж № 356 літ. Е, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 78; зобовязати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»зареєструвати в державному Реєстрі прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності ОСОБА_1 на гараж № 356 літ. Е, розташованого за адресою, вказаною у рішенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року по справі № 2-1831/2007 за ОСОБА_1 визнано право власності на гараж № 356, літ. Е розташованого по пр. Карла Маркс 78 в м. Дніпропетровську. Цим же рішенням було визнано дійсним договір купівлі-продажу гаражу від 26.10.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивач звернувся до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»з відповідною заявою стосовно проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - гараж № 356 літ. Е, розташованого за вищевказаною адресою. Однак, відповідачем у проведенні такої реєстрації ОСОБА_1 було відмовлено. Вважає таку відмову відповідача незаконною та такою, що суперечить діючому законодавству України, та порушує права позивача на розпорядження гаражем.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Визнано нечинними дії Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»стосовно надання відмови, викладеної у листі від 25.02.2008 року № 2027 на виконання замовлення ОСОБА_1 про проведення державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна - гараж № 356 літ. Е, розташований по пр. Карла Маркса, 78 у м. Дніпропетровську на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року. Зобовязано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»здійснити реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна - гараж № 356 літ. Е, розташований по пр. Карла Маркса, 78 у м. Дніпропетровську за ОСОБА_1 в державному Реєстрі прав на нерухоме майно та їх обмежень на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007року у цивільній справі № 2-1831/2007.

Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», не погодившись із постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на те, що відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до п. 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за №157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.2005 року) у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав власності. Тому, оскільки договір купівлі-продажу гаражу № 356 літ. Е по пр. Карла Маркса, 78 у м. Дніпропетровську не був посвідчений нотаріусом та укладений без проведення технічної інвентаризації відчужуваного майна, а також без отримання витягу з реєстру прав власності для його відчуження, то право власності за ОСОБА_1 як покупцем за даним договором, не може бути зареєстровано.

Заперечення на апеляційну скаргу позивачем не надавалися.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Крім того просив врахувати, що подане до них на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007року не містить відомостей щодо обєкту нерухомості, а саме, даних про розміри земельної ділянки (у разі наявності такої інформації), будівлі, її частини, споруди та інші характеристики, перелік яких установлений нормативно-правовими актами, що виключає можливість реєстрації такого обєкту нерухомості.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу гаражу від 26.10.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж, розташований по пр. Карла Маркса, 78 у м. Дніпропетровську.

З метою реєстрації права власності ОСОБА_1 24.01.2008 року звернувся з відповідною заявою до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради.

Листом від 25.02.2008 року № 2027 відповідач повідомив позивача про неможливість реєстрації права власності на обєкт нерухомого майно. Підставами для відмови у реєстрації права стало те, що: подані документи не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства України. Кірм того, в інвентаризаційній справі відсутня інформація щодо первинного оформлення та реєстрації права власності на гараж № 356 літ. Е за будь-якою особою, у тому числі за гр. ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.13 ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Оскільки рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року набрало законної сили 24.09.2008 року, то і підстави для відмови у реєстрації права власності на гараж, розташований по пр. Карла Маркса, 78 у м. Дніпропетровську, на імя ОСОБА_1 у відповідача відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений без врахування усіх обставин по справі, в тому числі, без врахування зположень п.4.1.1 розділу 4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до ч.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01.07.2004 року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Дійсно, згідно з ст.19 названого Закону підставами для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Відповідно, до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, згідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, одним із правовстановлювальних документів є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Однак , згідно п.4.1.1 розділу 4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно передбачено, що записи про нерухоме майно повинні містити відомості про опис нерухомого майна, отриманий у порядку технічної інвентаризації ( дані про розміри земельної ділянки у разі наявності такої інформації), будівлі, її частини, споруди та інші характеристики, перелік яких установлений нормативно-правовими актами).

Стаття 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та п.2.7 Положення передбачають, що документи, які встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції не прийняв в до уваги те, що надане позивачем рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007року, особливо його резолютивна частина, не містить відомостей про опис майна та його призначення, відсутня літерація, відомості щодо технічних характеристик будівлі, щодо площі обєкту нерухомості, дані про розміри земельної ділянки, тобто, вказане рішення не відповідає вимогам ст.. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та п.2.7 Положення.

Більш того, як зясувалось у судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідачу для реєстрації позивачем надана копія рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007року, яка не відповідає оригіналу, а саме у наданій копії додруковані слова «Гараж № 356, літера «Е», які відсутні в оригіналі заочного рішення відповідно до матеріалів цивільної справи № 2-1831/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домашньої угоди дійсною та визнання права власності на гараж, яка оглянута у судовому засіданні колегією суддів. ( а.с.8 та80,81)

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив у здійснені реєстрації майна, вказаного у заяві позивача на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007року, оскільки вказане рішення не містить опису нерухомого майна та його технічної характеристики, не містить відомостей щодо земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що унеможливлює внесення певних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно, як це передбачено п.4.1.1 розділу 4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Більш того, земельна ділянка під вказане нерухоме майно взагалі не виділялась.

Дії відповідача, з урахуванням вищенаведеного, слід визнати правомірними та такими, що узгоджуються з ч.2 ст.19 Конституції України, ст..2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та п.4.1.1 розділу 4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. - відсутні

Таким чином, постанову суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм матеріального права, необхідно скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанову виготовлено 26 грудня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров