Справа № 41591/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р. справа № 2а-1021/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Панченко О.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1021/09 за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року позивачі звернулися до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративними позовами до Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області, в яких просили поновити пропущений строк для звернення до суду; зобовязати відповідача виплатити державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за 2006-2008 роки в розмірі 3891,90 грн. кожному.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано відповідача здійснити позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перерахунок підвищення пенсії як особам, що мають статус дітей війни, відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплат, що вже були здійснені, починаючи з 03 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. Зобовязано відповідача здійснити позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 перерахунок підвищення пенсії як особам, що мають статус дітей війни, відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплат, що вже були здійснені, починаючи з 20 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою зобовязати відповідача здійснити нарахування згідно з індексацією та виплатити позивачам підвищення пенсії як особам, що мають статус дітей війни, відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.01.2006 р. по 31.12.2008 р. і в подальшому з 01.01.2009 р.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає, що вищезазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на відсутність виділених коштів, можливості та підстав для здійснення зазначеного виду доплати.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивачі відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 від 18 листопада 2004 року (далі Закон №2195) мають статус «дітей війни», а тому згідно зі ст.6 цього Закону мають право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком ( а. с. 6, 14, 22, 30, 37, 47, 57).

Згідно ст.6 Закону №2195 (чинна з 01.01.2006 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію ст.6 цього Закону було зупинено на 2006 рік відповідно п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року № 3235-IV. Проте, Законом України від 22 березня 2006 року №3367-IV «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік»було внесено зміни та виключено п.17 ст.77 зазначеного закону.

Ці зміни набули законної сили через 10 днів після опублікування 22 березня 2006 року, тобто 02 квітня 2006 року було відновлено дію ст.6 в редакції від 1 січня 2006 року. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений ОСОБА_8 Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_8 Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії «дітям війни».

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача, які стосуються вимог про донарахування та виплату надбавки до пенсії у 2006 року задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі.

Відносно вимог по виплатам за 2007 рік, колегія суддів виходила з наступного.

Дію ст. 6 Закону №2195 на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень п.12 ст. 71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону №2195, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону №2195. Таким чином, відновлено дію ст. 6 закону України №2195.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно були зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 09 липня 2007 року були відсутні.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Так, згідно з ч.1 ст. 62 Закону України від 19.12.2006 №489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. У відповідності до ч.3 ст. 62 Закону України від 19.12.2006 № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058 з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Крім того, згідно ч.2 ст. 85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»від 5.11.91р. №1788-ХII (з наступними змінами та доповненнями) виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як «діти війни»не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій «дітей війни»здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Відносно вимог по виплатам за 2008 рік, колегія суддів виходила з того, що правові підстави для вирішення таких вимог є аналогічними 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст.6 Закону України №2195 викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року були відсутні, оскільки судом першої інстанції встановлено, що позивачу виплачувалася пенсія у збільшеному розмірі щомісячно, тому позовні вимоги за цей період - не підлягають задоволенню.

Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 в новій редакції.

Таким чином, відновлено дію ст.6 Закону України №2195.

Статтею 58 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2008 році не здійснював, а також не проводив виплату.

Колегія суддів не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись па відсутність коштів, як на підставу невиконаний своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.6 Закону України №2195. Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України №2195 покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

При цьому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

На час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»не призупинено дію ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відтак відповідач був зобовязаний виплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірах, які визначено ст..6 названого Закону.

Отже, Управління Пенсійного фонду України Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачам згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 січня 2009 року по 16 листопада 2009 року, та сплатити на їх користь заборгованість з цих виплат.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Що стосується вимог позивачів про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачами без поважних причин було пропущено строк подачі позовної заяви згідно ст. 99 КАС України, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (опубліковане в офіційних виданнях України 27.07.2007 року), та Рішення Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року (опубліковане в офіційних виданнях України 06.06.2008 року) є загальнодоступними, позивач мав змогу з ним ознайомитись та міг дізнатись, що його право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком за 2006 та 2008 роки порушено саме з моменту оприлюднення зазначених рішень Конституційного Суду України. Також позивачі отримували пенсію щомісячно та мали можливість контролювати її розмір.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вперше звернулись з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції 26.11.2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві. А позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись з позовом до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області як суду першої інстанції 20.07.2009 року, про що також свідчать штампи вхідної кореспонденції суду на кожній позовній заяві.

Виходячи з цього строк звернення позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду з вимогою перерахунку та виплати їм щомісячної допомоги, як «дітям війни»за період з 09.07.2007 року по 25.11.2007 року, пропущений та в цій частині позовних вимог не підлягає задоволенню.

А строк звернення позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до суду з вимогою перерахунку та виплати їм щомісячної допомоги, як «дітям війни»пропущений без поважної причини за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2007 року по 19.07.2008 року та в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Щодо відмови в задоволені позовних вимог, позивачі своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористались, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість її скасувати в частині та прийняти нову постанову. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1021/09 в частині зобовязання відповідача виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 03.07.2008 року по 31.12.2008 року.

Керуючись п.3 ст.198, ст.201, ст.207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1021/09 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1021/09 задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1021/09 в частині відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 недоплачене як дітям війни підвищення до пенсії за період з 26 листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року скасувати.

Викласти другий абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як дітям війни за період з 26 листопада 2007 року по 31 грудня 2007року та з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як дітям війни за період з 26 листопада 2007 року по 31 грудня 2007року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року як особам, що мають статус дітей війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням проведених виплат за вказані періоди».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого апеляційного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.А. Уханенко