Справа № 750/6950/14
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6950/14 Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від "23" жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від "23" жовтня 2014 року позов було задоволено. Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 23.10.2014 року та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від "23" жовтня 2014 року - скасувати, виходячи із наступного. Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Як було встановлено судом першої інстанції, Рішенням Чернігівської міської ради від 31.08.2012 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1. ПП «Десна-Експерт-М» розробило проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки. В результаті чого, 14.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою щодо погодження проекту землеустрою. Листом управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради № 1907 від 15.04.2014 року позивачу було відмовлено у погодженні вказаного проекту, оскільки в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки від 29.10.2012 року відсутній підпис суміжного користувача. Не погоджуючись з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Деснянський районний суд м. Чернігова прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. Колегія сддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 1979 року, ОСОБА_2 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 1000,0 кв.м.підтвердженням чого є договір купівлі-продажу цього житлового будинку від 31.07.1979 року. Житловий будинок за вказаною адресою був придбаний у ОСОБА_4, якому згідно із постановою № 789 від 11.07.1947 р. Виконавчого комітету Чернігівського міської ради депутатів трудящих «Про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» було виділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 (в подальшому ця вулиця була перейменована на АДРЕСА_1 і відповідно змінилась нумерація на НОМЕР_1, а з 1990 року на АДРЕСА_1). Підтвердженням цьому є Архівні виписки Державного архіву Чернігівської області, від 20 та 21 грудня 2012 року, а також довідка-характеристика від 20.07.1979 року, що була видана Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації при здійсненні угоди купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, що відбулась 31.07.1979 року. Рішенням № 1023 від 07 липня 1953 року Виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих «Про наслідки обміру земель до будівельного кварталу № 326 міста Чернігова», де визначено, що за домоволодінням по АДРЕСА_1 зареєстровано користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м., а лишки площею 265 кв.м. залишені у тимчасовому користуванні. Дані рішення Виконкому Чернігівської міської ради підтверджують факт надання земельної ділянки площею 1000 кв.м. у постійне користуванн, попередньому власнику житлового будинку ОСОБА_4, а тільки лишки площею 265 кв.м. були передані у тимчасове користування і на даний час ці рішення Виконкому Чернігівської міської ради є діючими і не скасовані. Чинне, впродовж 1979 - 2001 років, земельне законодавство не вимагало обов'язкового переоформлення права користування земельною ділянкою в органах місцевого самоврядування при переході права власності на будівлю. З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці, яка перебуває у ОСОБА_2 в користуванні, ОСОБА_3 у 1983 році був самочинно збудований житловий будинок , позначений на плані під літерою Б-1, прибудова «Б1-1», погріб цегляний, ґанок, сарай, позначений на плані під літерою «Д», що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 не зареєстрована, про що свідчить лист ДПІ у М.Чернігова на ім'я ОСОБА_3 від 21.06.2010 року, в якому зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованих об'єктів нерухомості немає. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на матеріали та обладнання, встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Так, судами встановлений факт, що ОСОБА_3 у 1983 році побудував житловий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці, що перебуває у користуванні ОСОБА_2 ОСОБА_2, власник житлового будинку АДРЕСА_1 є землекористувачем земельної ділянки в розмірі 1000,0 кв.м., підтвердженням чого є договір купівлі-продажу цього житлового будинку від 31.07.1979 року. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, визначено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення ЦК застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України, та статті 120 Закону України визначено, до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, ставши власником житлового будинку АДРЕСА_1, до ОСОБА_2 перейшло право користування земельною ділянкою 1000,0 кв.м. за вказаною адресою. Проте, рішенням 24 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 31 серпня 2012 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельні ділянки громадянам для будівництва і обслуговування жилого будку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за давністю користування» ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про Державний земельний кадастр" визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Законом України, від 03.07.1992, № 2535-ХІІ "Про плату за землю" (ст. 13, 14, 15) визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Нарахування земельного податку громадянам проводиться державними податковими інспекціями, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про сплату податку, що і направлялось на моє ім'я ДПІ у М.Чернігові і податок на земельну ділянку сплачується саме мною за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 1265 кв.м. Земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 була сформована на підставі постанови № 789 від 11.07.1947 року Виконавчого комітету Чернігівського міської ради депутатів трудящих «Про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», та рішення № 1023 від 07 липня 1953 р. Виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих «Про наслідки обміру земель до будівельного кварталу № 326 міста Чернігова», в якому за будиковолодінням по АДРЕСА_1 зареєстровано користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м., а лишки площею 265 кв.м. залишені у тимчасовому користуванні без обмеження строку, права користування якою у відповідності до ст. 120 3емельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України перейшли і до мене, а дане рішення Виконкому Чернігівської міської ради від 07.07.1953 року є чинним і на сьогоднішній день.

Частиною першою статті 92 ЗК визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади. Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку передбачених цим Кодексом, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, міських рад відповідно їх повноважень.

В свою чергу, ні добровільної відмови від права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, ні примусового припинення її права землекористування від ОСОБА_2 не відбувалось. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від "23" жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від "23" жовтня 2014 року - скасувати.

Постановити по справі нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С