Справа № 810/6138/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6138/14 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач, ДПІ в Обухівському районі) про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення від 17.10.2014 року №2/3292; рішення від 17.10.2014 року №/3294; від 17.10.2014 року №Ф-/3293.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не доведено порушення Позивачем правил формування витрат, а тому донарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та, як наслідок, єдиного внеску і застосування штрафних санкцій за таке донарахування, є безпідставним.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були належним чином досліджені всі наявні у матеріалах справи докази, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вирішуючи вказану справу, суд першої інстанції встановив, що у вересні 2014 року працівниками ДПІ в Обухівському районі на підставі плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ квартал 2014 року, наказу від 19.08.2014 року №454, направлення від 05.09.2014 року №412 та у відповідності до ст. ст. 20, 77 ПК України проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем: п. п. 138.1, 138.4 ст. 138, п. 139.1 ст. 139, п. п. 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування за 2013 рік в загальній сумі 7 395,10 грн.; п. 177.10 ст. 177 ПК України в частині неналежного ведення книги обліку доходів і витрат; ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 17 107,33 грн. Результати перевірки зафіксовані в акті від 01.10.2014 року №2736/17-03/НОМЕР_1. На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 17.10.2014 року винесено: податкове повідомлення-рішення форми «Р» №/3292, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 11 092,65 грн., у тому числі за основним платежем - 7 395,10 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 3 697,55 грн.; вимогу №Ф-/3293 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 17 107,33 грн.; рішення №/3294 про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 855,37 грн.

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення, суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_2 у період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року перебувала на загальній системі оподаткування. Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ №685285 вбачається, що видами діяльності Позивача за КВЕД є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; знесення; вантажний автомобільний транспорт; підготовчі роботи на будівельному майданчику.

У ході перевірки правомірності формування витрат судом першої інстанції було встановлено, що до неї були включені витрати з придбання паливно-мастильних матеріалів та запасних частин на суму 49 300,67 грн.

На підтвердження включення до витрат вартості паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 43 261,67 грн., використаних ФОП ОСОБА_2 у власній господарській діяльності, як зазначено Київським окружним адміністративним судом, Позивачем надано копії укладених з ТОВ «Поні Експрес», ТОВ «Дарпак», ТОВ «Платон-Україна», ТОВ «Вторма», ТОВ «Апекс-Пром», ТОВ «ОРР Жуляни», ТОВ «ТД Ельдорадо», ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Трипільський пакувальний завод» договорів про надання транспортних послуг (т. 2 а.с. 28, 37-38, 45-46, 47, 52, 57, 65, 70, 109, 114, 119-120), а також складених на їх виконання первинних документів - актів здачі-прийняття робіт (т. 2 а.с. 29, 41, 49, 54, 59, 63, 67, 73, 75, 78, 81, 84, 87, 90, 93, 96, 99, 102, 105, 11, 116, 122, 126, 128, 131, 134, 136, 139, 141, 144, 147, 150, 154, 158, 160, 162, 165, 169, 171, 174, 178, 180, 183, 185, 187, 190, 192, 195, 198, 202, 203, 205, 209, 211, 215, 218, 221, 224, 226, 230, 232, 235, 239, 242, 245, 247, т. 3 а.с. 8, 10, 13, 16, 18, 22, 24, 27, 30, 32, 34, 36, 39, 42, 44, 46, 50, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 71, 74, 76, 80, 82, 86, 89, 91, 94, 97, 100, 103, 105, 108, 111, 113, 116, 119, 122, 125, 128, 131, 135, 138, 141, 144, 147, 150, 153, 155, 158, 161, 164, 167, 170, 172, 175, 178, 181, 184, 187, 190, 194, 197, 200, 203, 206, 209, 212, 215, 217, 220, 224, 226, 229, 231, 234, 237, 240, 243, 246, т. 4 а.с. 7, 10, 13, 16, 19, 21, 23, 25, 28, 30, 35, 39, 42, 45, 47, 50, 52, 55, 58, 61, 64, 66, 69, 72, 75, 78, 82, 85, 88, 91, 93, 95, 98, 100, 103, 106, 108, 111, 114, 117, 119, 121, 124, 128, 131, 134, 137, 140, 145, 147, 150, 154, 157, 160, 162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 183, 186, 189, 193, 195, 198, 202, 206, 209, 212, 215, 219, 222, 227, 229); подорожніх листів (т. 2 а.с. 30, 32, 34, 39, 42, 48, 53, 58, 61, 66, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89, 92, 95,98, 101, 104, 110, 115, 121, 124, 127, 130, 132, 138, 143, 146, 153, 156-157, 164, 167, 170, 173, 177, 186, 191, 164, 197, 200, 207, 210, 213, 214, 217, 223, 229, 234, 237, 240, 243, 246, т. 3 а.с. 6, 9. 12, 15, 21, 23, 26, 31, 38, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 70, 73, 78, 81, 85, 88, 93, 96, 99, 102, 107, 110, 118, 121, 124, 127, 130, 134, 137, 140, 144, 145, 149, 152, 157, 160, 163, 166, 169, 174, 177, 180, 183, 186, 189, 193, 199, 205, 208, 211, 219, 223, 228, 233, 236, 239, 242, 245, т. 4 а.с. 6, 9, 12, 18, 27, 34, 37, 38, 41, 44, 49, 54, 57, 60, 63, 68, 71, 74, 81, 84, 87, 90, 97, 102, 105, 110, 113, 116, 123, 127, 130, 133, 136, 139, 143, 144, 149, 153, 156, 159, 164, 167, 170, 173, 176, 179, 182, 185, 188, 191, 192, 197, 201, 205, 208, 211, 214, 217, 218, 226); талонів замовника (т. 2 а.с. 31, 33, 35, 68, 206, т. 4 а.с. 96); товарно-транспортних накладних (т. 2 а.с. 40, 43, 50, 55, 60, 62, 72, 76, 79, 82, 85, 88, 91, 94, 97, 100, 103, 106, 107, 112, 117, 123, 125, 129, 132, 135, 137, 140, 142, 145, 148, 149, 151, 152, 155, 159, 161, 163, 166, 168, 172, 175, 176, 179, 181, 182, 184, 188, 189, 193, 196, 199, 201, 204, 208, 212, 216, 219, 222, 225, 227, 228, 231, 233, 236, 238, 241, 244, 248, т. 3 а.с. 7, 11, 14, 17, 19, 20, 22-а, 25, 28, 29, 33, 35, 37, 40-41, 43, 47, 49, 53, 56, 59, 62, 65, 68, 69, 72, 75, 77, 79, 83, 84, 87, 90, 92, 95, 98, 101, 104, 106, 109, 112, 114, 115, 117, 120, 123, 126, 129, 132, 133, 136, 139, 142, 146, 148, 151, 154, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 173, 176, 179, 185, 188, 191, 192, 195, 198, 201, 201, 204, 210,213, 216, 218, 221, 222, 225, 227, 230, 232, 235, 238, 241, 244, 247, т. 4 а.с. 8, 11, 14, 15, 17, 20, 22, 24, 26, 29, 31, 33, 36, 40, 43, 46, 48, 51, 53, 56, 59, 62, 65, 67, 70, 73, 76, 79, 80, 83, 86, 89, 92, 94, 99, 101, 104, 107, 109, 112, 115, 118, 120, 122, 125, 126, 129, 132, 135, 138, 141, 142, 146, 148, 151, 152, 155, 158, 161, 163, 166, 172, 175, 178, 181, 184, 187, 190, 194, 196, 199, 200, 203, 204, 207, 210, 213, 216, 220, 221, 223, 224, 225, 228, 230). Факт оплати за надані Позивачем послуги підтверджується банківською випискою (т. 5 а.с. 50-85).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що Позивачем укладені договори поставки нафтопродуктів з ТОВ «Олві Ко Лтд» №4 від 26.03.2013 року (т. 4 а.с. 241), з ТОВ «Укрпалетсистем» від 04.06.2013 року №Ю-0613-243 (т. 5 а.с. 2-4) та з ТОВ «Бел Оіл» від 23.09.2011 року №ДГ-07314 (т. 5 а.с. 29-31). Факт отримання від вказаних контрагентів товару підтверджується, на думку Київського окружного адміністративного суду, копіями: платіжних доручень (т. 4 а.с. 244, 245, т. 5 а.с. 15-28); виписок щодо обігу пального по карткам (т. 5 а.с. 8-14, 35-37); банківської виписки (т. 5 а.с. 50-85).

Крім іншого, суд першої інстанції встановив, що 02.01.2013 року між ОСОБА_5 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) були укладені договори оренди автомобілів №1, №6 та №7 (т. 2 а.с. 9-11), пунктом 7.1 яких було передбачено обов'язок Орендаря фінансувати усунення несправностей та поломок автомобіля.

Як зазначив Київський окружний адміністративний суд, з метою виконання взятих на себе зобов'язань за договорами оренди автомобілів Позивачем було здійснено відновлювальні ремонт в автотранспортному засобі 01.04.2013 року та 20.02.2013 року (т. 5 а.с. 40, 41). У зв'язку з чим ФОП ОСОБА_2 було придбано у: ТОВ «Генстер» стартер 113153, що підтверджується копіями рахунку-фактури (т. 5 а.с. 42), видаткової накладної (т. 5 а.с. 43) та платіжного доручення (т. 5 а.с. 44); ТОВ «МАЗ Трейд» диск натискний, накладку фрикційну, заклепку на фередо, що підтверджується копіями видаткової накладної (т. 5 а.с. 45), рахунку-фактури (т. 5 а.с. 46), платіжних доручень (т. 5 а.с. 47-49).

Наведеним, на думку суду першої інстанції, підтверджується факт обґрунтованості включення до витрат вартості закуплених запасних частин на загальну суму 6 039,00 грн.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 85, 138, 139, 177 ПК України, ст. ст. 4, 7, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», прийшов до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується правомірність включення Позивачем до витрат вартості паливно-мастильних матеріалів та запасних частин, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, та, як наслідок, зобов'язань зі сплати єдиного внеску, є необґрунтованим.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Так, приписи пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначають, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України до витрат операційної діяльності, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, аналіз наявних у матеріалах справи документів, а саме актів здачі-прийняття робіт, подорожніх листів, талонів замовника, товарно-транспортних накладних, виписок щодо обігу пального по карткам, а також рахунків-фактур та видаткових накладних, свідчить по-перше, про придбання ФОП ОСОБА_2 протягом періоду, що перевірявся, пального та запчастин на автомобілі, а також подальше їх використання для забезпечення господарської діяльності Позивача.

За таких обставин судова колегія не може погодитися з доводами податкового органу про відсутність у ФОП ОСОБА_2 правових підстав для включення у витрати за 2013 рік 49 300,67 грн., оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, судом враховується, що зі змісту ст. ст. 162, 164 Податкового кодексу України вбачається, що платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, базою оподаткування яких є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приписи ч. 11 ст. 8 Закону визначають, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Абзацом 1 пункту 2 ч. 1 ст. 7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З наведеного випливає, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Відтак, зважаючи, що, як вбачається зі змісту акту перевірки від 01.10.2014 року №2736/17-03/НОМЕР_1, підставою для донарахування зобов'язань зі сплати єдиного внеску було заниження, на думку податкового органу, чистого оприбуткованого доходу на суму 49 300,68 грн., а необґрунтованість такого висновку ДПІ в Обухівському районі була встановлена раніше, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у Відповідача правових підстав для збільшення ФОП ОСОБА_2 грошового зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.