Справа № 2а-1870/6649/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/6649/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г., суддів - Опімах Л.М., Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Нерода Г.М. ,< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1М.) звернулась до суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області (далі відповідач, ТУ ДСА в Сумській області), в якому просила стягнути з відповідача суму невиплаченої надбавки за виконання особливо важливої роботи за січень-грудень 2007року в розмірі 12948грн. 25коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 14 червня 2002 року працює суддею Конотопського міськрайонного суду та відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» її заробітна плата повинна складатися з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інших надбавок. На виконання вимог вищевказаного Закону, постанов Кабінету Міністрів України №856 від 03.09.05р. та №268 від 03.03.06р. головою Конотопського міськрайонного суду у 2007 році щомісяця видавалися накази про встановлення їй надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Вказані накази були своєчасно направлені для проведення відповідних виплат до ТУ ДСА в Сумській області, однак, виплата надбавки за виконання особливо важливої роботи за період з січня по грудень 2007 року проведена не була та сума невиплаченої надбавки за вищевказаний період становить 12948грн. 25 коп. З приводу виплати їй надбавки за виконання особливо важливої роботи вона зверталася до ТУ ДСА в Сумській області, проте, у виплаті їй було відмовлено, а тому просила в судовому порядку стягнути вказану суму заборгованості.

Ухвалою суду від 14.09.2011р. (а.с.119) до участі у розгляді вказаної справи було залучено також в якості відповідачів головного розпорядника бюджетних коштів - Державну судової адміністрації України (далі 2-й відповідач, ДСА України), Міністерство фінансів України (далі 3-й відповідач, Мінфін України), та Державне казначейство України, яке в свою чергу ухвалою суду від 11.10.2011р. (а.с.175) було замінено правонаступником Державною казначейською службою України ( далі 4-й відповідач, ДКС України).

Відповідач ТУ ДСА в Сумській області та 2-й відповідач ДСА України проти позову заперечували (а.с.167-169,172-174). В обґрунтування своєї позиції з посиланням на частину 1 статті 121 Закону України «Про судоустрій України» відмітили, що суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків затверджених відповідно до цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відмічає, що головним розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на утримання судової влади, є Державна судова адміністрація України. ТУ ДСА в Сумській області здійснює функції розпорядника коштів нижчого рівня та підпорядковується у своїй діяльності відповідному головному розпоряднику. Розпорядники бюджетних коштів, стверджують відповідачі, мають право провадити свою діяльність виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Після закінчення бюджетного періоду усі бюджетні призначення втрачають чинність.

Посилаючись на пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначають, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах відсутністю певних коштів чи фінансування.

Згідно з Порядком касового виконання Державного бюджету України за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року №89, виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ.

Стосовно виплати надбавки за виконання особливо важливої роботи зазначають, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премію та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. ТУ ДСА в Сумській області фактичні видатки на утримання суддів Конотопського міськрайонного суду Сумської області в 2007 році здійснювало в межах виділених асигнувань, обсяги фінансування витрат на оплату праці, в тому числі і суддів, профінансовано ДСА України повністю і в межах виділених коштів. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.167-169,172-174).

3-й відповідач - Мінфін України вимоги позивача не визнав. У своїх письмових запереченнях зазначив, що бюджетні кошти використовуються на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України. Відмітив, що з 1 січня 2003 року головним розпорядником коштів, передбачених у Державному бюджету на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду. Посилаючись на Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011р. за №446/2011 та норми Бюджетного кодексу України, стверджує, що Мінфін України як учасник бюджетного процесу жодним чином не відповідає перед позивачем та не несе відповідальності за нарахування та виплату заробітної плати, довічного грошового утримання. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.160-161).

4-й відповідач ДКС України проти позову заперечував з тих підстав, що виключно законами про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, а також розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про Державний бюджет України. Державна казначейська служба України не має повноважень щодо самостійного встановлення бюджетних призначень розпорядникам бюджетних коштів. Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник бюджетних коштів, здійснює самостійно розподіл коштів за напрямками видатків, Державне казначейство не має права розпоряджатись коштами, які призначені для фінансового забезпечення судів загальної юрисдикції. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.154-156).

В судове засідання позивачка, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.179), не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутності (а.с.184,185).

Представники відповідачів: ТУ ДСА в Сумській області, ДСА України, Мінфін України, ДКС України, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.180-183), в судове засідання не зявились, справу просили розглядати у їх відсутності (а.с.156,161,169,187).

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.06.2002року працює на посаді судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області, що підтверджується довідкою, виданої головою Конотопського міськрайонного суду (а.с.3).

Частиною 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інші органів» від 09.03.06р. №268 вбачається, що право встановлювати надбавку за виконання особливо важливої роботи належить голові суду.

Головою Конотопського міськрайонного суду з січня по липень та з вересня по грудень 2007 року видавалися накази про встановлення, зокрема, ОСОБА_2 щомісяця надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% її посадової окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас (а.с.6-16). Вказані накази надсилалися до ТУ ДСА в Сумській області для проведення відповідних виплат, що не заперечувалось і відповідачем (а.с.17,172-174).

З довідки-розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за 2007 рік (а.с.4,194) вбачається, що виплата надбавки за виконання особливо важливої роботи за період з січня по грудень 2007 року позивачці дійсно не проводилася. Згідно наданого позивачкою розрахунку за період з січня по липень та вересня по грудень 2007 року розмір невиплаченої їй надбавки за виконання особливо важливої роботи становить 12948 грн. 25 коп. (а.с.5).

Судом встановлено, що позивачка зверталась до ТУ ДСА в Сумській області стосовно виплати вказаної надбавки, однак, у проведенні виплат відповідачем було відмовлено, про що надано відповідь листом від 15.01.2008р. за №05-56 (а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», визначено, що винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій є додатковою заробітною платою і носить необов'язковий характер, оскільки встановлювати її розмір являється пріоритетом керівників установ у межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах на відповідний бюджетний період.

В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інші органів» від 09.03.06р. №268 надано право керівникам судів установлювати надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, разом з тим саме в межах затвердженого фонду оплати праці.

Така ж позиція викладена і в пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року, з наступними змінами, № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якою затверджені схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6 (пункт 1 постанови), відповідно до якого преміювання посадових осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, крім суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, здійснюється згідно з рішенням президії або органу суддівського самоврядування відповідного суду за результатами роботи, а також до державних і професійних свят, ювілейних дат саме у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі відповідного суду, та економії коштів на оплату праці.

Відповідно до порядку обслуговування державного бюджету за видаткам, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004року №89, - виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ.

Дійсно накази, якими були встановлені набавки за виконання особливо важливої роботи не скасовані та є чинними. Однак, суд вважає необхідним відмітити, що частиною 1 ст. 121 Закону України «Про судоустрій України», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до ст. 51 якого, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Статтею 69 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» також відмічає, що установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оплату праці» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів в межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє суду зробити висновок про те, що встановлення надбавок суддям повинно здійснюватися в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у відповідних кошторисах.

Беручи до уваги викладене, суд погоджується, що головам судів дійсно було дозволено видавати накази на преміювання, нарахування й сплати надбавки за напруженість та складність роботи, разом з тим відмічає, що з урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства, здійснення таких виплат повинно було бути здійснено в межах виплат закладених в бюджеті.

При цьому, відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій України» від 07 лютого 2002 року - з 01 січня 2003 року головним розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на утримання судової влади, є Державна судова адміністрація України.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області у відповідності з ст.ст.125,128 Закону України «Про судоустрій України» чинного на час виникнення спірних правовідносин, є територіальним органом Державної судової адміністрації України і здійснює функції розпорядника коштів нижчого рівня.

Згідно наданих ТУ ДСА в Сумській області кошторису на 2007р., звіту про надходження та використання коштів загального фонду на 2007рік, довідки про зміни до помісячного розпису асигнувань загального фонду бюджету на 2007рік, довідки про зміни до річного розпису бюджету (кошторису) на 2007рік (а.с.189-193), фактичні видатки, в тому числі на утримання суддів Конотопського міськрайонного суду Сумської області в 2007 році було здійснено в межах виділених асигнувань, обсяги фінансування витрат на оплату праці, в тому числі і суддів, профінансовано Державною судовою адміністрацією України повністю і в межах виділених коштів, що підтверджує факт повного використання фонду оплати праці Конотопського міськрайонного суду за 2007р. і те, що коштів не вистачало на виплату надбавки суддям, а тому колегія суддів не вбачає порушень вимог чинного законодавства в діях відповідачів в частині не виплаті встановленої надбавки позивачці.

Крім того, варто зазначити, що згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, за винятком тих випадків, коли окремим законом передбачені багаторічні бюджетні призначення.

Статтею 96 Конституції України визначено, що Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня по 31 грудня, а за особливих обставин на інший період.

Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, передбачено, що бюджетні установи звітують перед органами Державного казначейства щодо виконання кошторисів протягом бюджетного року.

Конституцією України визначено кінець бюджетного періоду 31 грудня поточного року, тобто саме у цей час закінчуються всі бюджетні призначення. Винятком є лише випадок, коли окремим законом передбачається багаторічне призначення. Виплати, якими є позовні вимоги позивача, не відносяться до багаторічних виплат.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів дійшла висновку, що саме у такий спосіб діяли відповідачі в частині правовідносин, що є предметом даного спору.

Враховуючи наведене та беручи до уваги ту обставину, що виплата спірних по цій справі виплат обумовлена наявністю відповідних, передбачених бюджетом, коштів, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач - ДСА України, як головний розпорядник бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, та інші відповідачі у справі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в діях ТУ ДСА в Сумській області, ДСА України, ДКС України та Мінфін України при виплаті заробітної плати позивачці, на переконання суду, відсутні будь-які порушення норм чинного законодавства, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про стягнення суми невиплаченої надбавки за виконання особливо важливої роботи за січень-грудень 2007 року в розмірі 12948грн. 25коп. відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) І.Г. Шевченко

Судді (підпис) Л.М. Опімах

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 07.11.2011року.