Справа № 29599/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2010 р.справа № 2а-834/09/1111

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, третьої особи - ОСОБА_2, про визнання рішення частково неправомірним, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2009 року було закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, третьої особи - ОСОБА_2, про визнання недійсним п.7 додатку до рішення Кіровоградської міської ради від 04 липня 2006 року № 44 «Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин», оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2009 року, оскільки вона є незаконною, суперечить ухвалі цього ж суду від 31.03.2009 року ( ухвала про відкриття провадження у справі а.с.21). В обґрунтування своїх вимог посилався на те, при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не повно зясував обставини справи та не врахував, що ним оскаржується неправомірне рішення Кіровоградської міської ради , а не Державний акт про право власності на земельну ділянку, отриману третьою особою ОСОБА_2, на підставі цього рішення. А тому висновок суду про те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу оскаржуваного рішення, фактично зводяться до наявності спору між ним та третьою особою ОСОБА_2 щодо поновлення його порушених прав власності на земельну ділянку по вул.. Харківській 38а з боку іншого власника суміжної ділянки по вул.. Харківській 38 ОСОБА_2, є необґрунтованим, оскільки надана йому рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради у 1981 році земельна ділянка площею 600 кв. м., на підставі якого ним виготовлений генплан земельної ділянки пл.. 600 м2 з вимогами ДБН на будівництво будинку, на теперішній час не відповідає вказаним вимогам, так як прийняте оскаржуване рішення від 04.07.2006 року, отримано Державний акт ОСОБА_2, в результаті чого змінилось розташування його земельної ділянки.

Заперечення на апеляційну скаргу іншими сторонами не подавались.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору фактично є спір між позивачем ОСОБА_1 , якому виділена у власність земельна ділянка площею 600 м2 по вул.. Харківська 38А та третьою особою ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки площею 935.67 м2 по вул. Харківська 38 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки, як зазначає ОСОБА_1, при передачі ОСОБА_2 у власність ділянки площею 935.67 м2 по вул. Харківська 38, належна йому земельна ділянка площею 600 м2 по вул.. Харківська 38А внаслідок її зміщення в сторону домоволодіння 40 по вул.. Харківській, зменшилась приблизно на 25 м2, тобто, має наявність порушення розмірів та меж його земельної ділянки, а як наслідок, порушення його прав землекористувача.

Закриваючи провадження у даній справі з тих підстав, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного провадження, оскільки наявний спір про право, слід виходити іще й з того, що на земельну ділянку площею 935.67 м2 по вул. Харківська 38, як вказано позивачем в адміністративному позові, на імя третьої особи - ОСОБА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю, а тому, оскаржуючи вищевказане рішення Кіровоградської міської ради,позивач фактично оспорює право власності третьої особи на спірну земельну ділянку, що в сукупності виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відносини з приводу набуття, зміни чи припинення права власності (володіння, користування, розпорядження) є майновими правовідносинами та регулюються положеннями ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає, що за таких обставин визнання недійсним п.7 додатку до рішення Кіровоградської міської ради від 04 липня 2006 року № 44 про передачу ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 935.67 м2, що розташована по вул. Харківська 38 в м. Кіровограді, за наявності Державного акту про право власності на цю ділянку на третю особу ОСОБА_2, за вищеозначених обставин не може в повній мірі відновити право позивача на спірну земельну ділянку, оскільки необхідно вирішити правові питання про право приватної власності на цю ділянку щодо особи, яка не може бути відповідачем у адміністративній справі.

Отже, закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлений позов не має ознак публічно-правового, а по суті є спором про право, що, в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, а тому дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21 серпня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 21 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3