Справа № 11618/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. справа № 2а-93/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

У судове засідання представники сторін не з'явилась.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради

на постанову: Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-93/09

за позовом: ОСОБА_1,

до: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради ,

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язанн вчинити певні дії.,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008р. позивачка звернулась до суду з вимогами, в яких просила провести перерахунок та зобовязати відповідача виплатити їй недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-93/09 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та не виплати у повному обсязі позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.. Зобов'язано відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати спірну постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Розпорядженням голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 від 31 березня 2010 року дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_3П, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 16.10.2005року народила сина ОСОБА_6, є застрахованою особою та знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рікбуло встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Так, відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Відповідно до апеляційної скарги та заперечення на позовну заяву, відповідачем зазначено, що позивачем порушено строк, встановлений ст. 99 КАС України, тому відповідач наполягає на застосуванні ст. 100 КАС України, а саме відмовити в задоволені позову, в зв'язку із тим, що пройшов строк звернення до суду з даним позовом.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в цій частині.

Так, як відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рікстаття 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми була викладена в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року. Тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції, та задовольнити апеляційну скаргу відповідача частково.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-93/09 задовольнити частково.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.03.2009р. у справі № 2а-93/09 скасувати.

Відмовити в задоволені позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: М.П. Кожан

Судді: О.А. Проценко

ОСОБА_4