Справа № 2-а-584/10/1970
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 2-а-584/10/1970

23 березня 2010 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

при секретарі Калиняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського Відділу УМВСУ в Тернопільській області про стягнення невиплаченої Матеріальної допомоги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги за період з 2001р. по 2008 рік, посилаючись на те, що працював в органах внутрішніх справ і 08.04.2008 р. був звільнений у запас збройних сил за ст.. 65 «А», однак під час проходження служби і звільнення йому не виплатили належну матеріальну допомогу за 2001 -2008 роки в сумі 10 000 грн., яку він просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 міського відділу УМВСУ в Тернопільській області.

В суді позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, стягнути з Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області невиплачену матеріальну допомогу за період з 2001р. по 2008 рік в сумі 10 000 грн..

Представник відповідача ОСОБА_2 міського відділу УМВСУ в Тернопільській області позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, що позивачем пропущено, встановлений ст.. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи вважає, що вказаний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1994 р. і 08.04.2008 р. був звільнений у запас збройних сил за ст.. 65 «А» (наказ № 76 о/с від 08.04.2008 р.).

Під час звільнення йому виплатили належні при звільненні суми, однак позивач вважає, що відповідачем безпідставно йому не було виплачено матеріальну допомогу за 2001р. по 2008 роки.

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про міліцію», від 20 грудня 1990 року

N 565-XII, форма і розміри грошового утримання працівників ОВС установлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, а також стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і комплектувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Безпосередньо ж порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу та виплати заробітної плати працівникам ОВС України, які не мають спеціальних знань, регламентуються Інструкцією про порядок застосування нормативно правових акті з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затвердженого наказом МВС України № 1236 від 01.11.2003 р..

Згідно з п. 1 Інструкції про порядок застосування нормативно правових акті з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затвердженого наказом МВС України № 1236 від 01.11.2003 р., грошове забезпечення працівників ОВС структурно складається з посадового окладу і окладу за спеціальним званням, а також: надбавки за вислугу років, 100 % надбавки, які проводіться незалежно від можливостей бюджетного фінансування та інші додаткові види грошового забезпечення, надбавки, підвищення, доплати, преміювання та інше, які мають право установлювати керівники органів і підрозділів внутрішніх справ у межах фонду оплати праці.

Таким чином матеріальна допомога, яка виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення відноситься до доплат, що виплачуються за наказом керівника в межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів.

Фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці.

Керівники органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, мають право установлювати та виплачувати особам рядового і начальницького складу надбавки та доплати, тобто виплата матеріальної допомоги є не обовязком, а правом керівника, лише за умови наявності коштів.

Як вбачається із довідки № 4185 від 15.03.2010 р. виданої Тернопільським міським відділом УМВСУ в Тернопільській області матеріальна допомога ОСОБА_1 не виплачувалась, оскільки фактичні витрати на вказані виплати, відповідно до вимог бюджетного законодавства та п.п. 2.16.5, п. 2.16 Інструкції про порядок порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007 р. «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом грошового забезпечення. Доведений фонд грошового забезпечення Тернопільського МВ за 2008 р. і попередні роки був недостатнім і дозволяв проводити виплату лише щомісячного грошового забезпечення.

Як вбгається із довідки № 4184 виданої 15.03.2010 р. Тернопільським міським відділом УМВСУ в Тернопільській області в 2006 році ОСОБА_1 було виплачено 575 грн. матеріальної допомоги, в 2007 році виплачено 110 грн. матеріальної допомоги, а в 2001 р., 2002 р., 2003 р., 2004 р., 2005 р. та в 2008 р. матеріальна допомога не виплачувалась.

Таким чином вимоги позивача ОСОБА_1 до Тернопільського міського

відділу УМВСУ в Тернопільській області про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги за період з 2001р. по 2008 рік в сумі 10 000 грн. є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

При цьому суд враховує те, що відповідно до п. 13 Методичних рекомендацій "Про порядок застосування нормативно - правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ОВС та умови оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу" грошове забезпечення, належне особам рядового і начальницького складу, але своєчасно не виплачене їм або виплачене не повністю, виплачується за весь період, протягом якого особи рядового і начальницького складу мали на нього право, але не більш ніж за три роки, передуючих дню встановлення недоплати або предявлення претензії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з даним позовом 22.09.2008 р., а тому строк позовної давності в даному випадку охоплює період з 22.09.2005 р. по

22.09.2008 р., за який в 2006 р. та 2007 р. позивач отримав матеріальну допомогу, а тому його вимоги є безпідставними, а в 2005 р. у відповідача були відсутні кошти в межах затвердженого фонду оплати праці для виплати матеріальної допомоги, щодо вказаних виплат за 2001 2004 роки, то позивачем пропущено строк позовної давності.

Ч. 1 ст. 99 КАС України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Оскільки спеціальним законодавством встановлено трьох річний строк позовної давності щодо виплати коштів, то в даному випадку слід застосовувати строки позовної давності, які передбачені не КАС України, а спеціальним законодавством, а тому позивач ОСОБА_1 частково пропустив строк позовної давності щодо вимог про виплату йому матеріальної допомоги за 2001 р., 2002 р., 2003 р. та 2004 р..

Ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна сторона.

Представник відповідача ОСОБА_2 міського відділу УМВСУ в Тернопільській області просила відмовити позивачу у позові у звязку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині виплати йому матеріальної допомоги за 2001 р., 2002 р., 2003 р. та 2004 р. слід відмовити у звязку із пропуском ним строку позовної давності.

За вказаних обставин судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги за період з 2001р. по 2008 рік до задоволення не підлягають, а тому узадоволенні заявлених ним позовних вимог слід відмовити.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 99,100, 160-163 КАС України,

Законом України «Про міліцію», від 20 грудня 1990 року

N 565-XII, наказом Міністерства внутрішніх справ України

№ 1236 від 01.11.2003 ., р наказом Міністерства внутрішніх справ

України № 501 від 30.06.2005 р., наказом МВС України № 499 від

31.12.2007 р., суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу УМВСУ в Тернопільській області про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги за період з 2001р. по 2008 рік відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.