Справа № 26766/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2010 р. справа № 2а-227/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради

на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради про визнання незаконною бездіяльність та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради, в якому просив суд зобовязати відповідача виконати перерахунок та виплату належної йому допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі пяти мінімальних заробітних плат із розрахунку законодавчо встановленої суми мінімальної заробітної плати на момент виконання виплат. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та є інвалідом другої групи, у звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем у 2007 та 2008 роках, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь позивача меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 листопада 2008 року адміністративний позов було задоволено повністю. Визнано бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради стосовно невиплати позивачу допомоги на оздоровлення в повному обсязі протиправною. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради на користь ОСОБА_1 4485грн. в рахунок недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції - скасувати. Посилався на те, що виплати позивачу були проведені у березні 2007 року за 2007 рік та у лютому 2008 року за 2008 рік. Отже, вказані виплати були проведені до винесення Рішень Конституційним Судом України №6-рп/2007 та №10-рп/2008, а отже, підстав для перерахунку немає.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії Є № 091219 від 22.05.2006р. та посвідченням серії А №003568 від 01.12.1998р. (а.с.3,4).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2007, 2008 роки, виходив з того, що відмова позивачу у виплаті заборгованості сум на оздоровлення, у звязку з невиконанням вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період є протиправною, оскільки рішеннями Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та №10-рп/2008 від 22.05.2008р. було визнано неконституційними положення Закону, яким звужувався зміст прав особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відтак, з дня ухвалень рішень Конституційного Суду України, відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплати належні суми, відповідно до Закону України №796-ХІІ в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судом першої інстанції зроблено без урахування фактичних обставин справи.

Так, позивач, як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів. Згідно п.п.3.4 Постанови встановлено, що нарахування та виплати компенсацій, допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад

Судом першої інстанції вірно встановлено, що обов'язок щодо виплати спірних сум покладено саме на вказані органи і стягнення заборгованості з виплат допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні здійснюватись з рахунків управлінь праці та соціального захисту населення.

Судом встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради нарахувало позивачу допомогу на оздоровлення не у відповідності із ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а у твердій грошовій сумі, визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. за 2007 рік в розмірі 120 грн., що підтверджується відповіддю відповідача №2105 від 12.06.08р. на заяву позивача (а.с.6).

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України № 796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Отже, на час виплати допомоги позивачу (березень 2007 р.) за 2007 р. дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 р." була зупинена.

Таким чином, на час виплати спірної суми за 2007 р. діяли два рівнозначні Закони, а саме: Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Виходячи з пріоритетності дії Закону того, який прийнятий пізніше та що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення у березні 2007 р. повинен був застосовувати положення діючого на той період Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 р.", оскільки зупинення дії ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України №498-V визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України лише з 09.07.2007 р.

Враховуючи вищенаведене дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаних законів мають пріоритет над нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»на час виплати вказаної допомоги.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо визнання неправомірною відмову відповідача щодо виплати позивачу заборгованості щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік та стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в частині визнання неправомірною відмову відповідача відносно виплати заборгованості щорічної допомоги на оздоровлення та щодо стягнення заборгованості 2007 р. підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову в цій частині, оскільки на час виплати суми на оздоровлення за 2007 відповідач діяв в межах наданих повноважень, а виходячи з положень ст.152 Конституції України моральна чи матеріальна шкода, яку заподіяно особам актами, що визнані неконституційними, підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку.

Аналогічному вирішенню підлягають і вимоги ОСОБА_1 щодо виплат допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради виплатило позивачу допомогу на оздоровлення за 2007 р. у лютому 2008 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що підтверджується відповіддю відповідача №2105 від 12.06.08р. на заяву позивача (а.с.6).

В послідуючому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Вказане свідчить про те, що дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Отже, з 01 січня 2008 року і до 21 травня 2008 року щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , як це зазначено у п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та до постанові КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачці зазначеної у ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ допомоги на оздоровлення (у лютому 2008 року), були правомірними і узгоджувались з частиною 2 статті 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, яка передбачена ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, оскільки на час виплати суми за вказаний період відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Оскільки невиплата позивачці зазначеної допомоги у повному розмірі викликана не протиправними діями Управління, а прийняття законодавцем неконституційних положень до Закону № 796-ХІІ, то захист його порушених прав щодо отримання недоплаченої суми може відбуватися лише в порядку, визначеному частиною 3 статті 152 Конституції України шляхом звернення з позовом про відшкодування шкоди.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим постанову суду необхідно скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, ст.205. ст.207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 листопада 2008 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова