Справа № 2а-1938/10/1170
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2010 року Справа № 2а-1938/10/1170

Кіровоградський оружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Чубари Н.В.

при секретарі: Коробченко Є.К.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовною заявою ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області (надалі - відповідач) про неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі неправомірними, скасувати акт перевірки №7 від 09.04.2010 року та вимогу про сплату боргу в сумі 3998,06 грн. від 09.04.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те що зареєстрований платником фіксованого податку, як платник страхових внесків на обовязкове державне пенсійне страхування сплачував останні без порушень в застосуванні ставок розмірів страхових внесків за період з 2004 по 2009 рік і сума 3998,06 грн., донарахована відповідачем за актом перевірки № 7 від 09.04.2010 р. є безпідставною, а дії відповідача такими що порушують чинне законодавство.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем було порушено порядок нарахування страхових внесків і донарахований борг в сумі 3998,06 грн. підлягає сплаті.

В судовому засіданні 22.06.2010 р. на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено до 25.06.2010 р.

Розглянувши позовну заяву, долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058-ІV (надалі Закону України № 1058) визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники і застраховані особи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України № 1058, страхувальниками та відповідно платниками страхових внесків до Пенсійного фонду є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України № 1058 страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 здійснює торгівельну діяльність шляхом сплати фіксованого розміру прибуткового податку та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі, як платник страхових внесків з 04.11.2002 року(а.с. 13,85,87).

В результаті проведеної перевірки позивача з питань дотримання вимог чинного законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів ПФУ за період 01.01.2004р. по 01.03.2010 р. було виявлено та зафіксовано Актом №7 від 09.04.2010 р. порушення норм визначених законів, а саме :використовуючи працю найманого працівника ОСОБА_3 на протязі 2004-2009 р. позивач не проводив нарахування на фонд оплати праці найманого працівника, за зазначеними ставками, проте проводив утримання з сукупного доходу найманого працівника та перераховував ці суми до Пенсійного фонду України в розмірі 1-2%, що є порушенням чинного законодавства.(а.с.7-12).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що загальна чисельність застрахованих осіб, яким нараховано заробітну плату в розмірі менше мінімального розміру в період з 2004р.по 2009р включно становить -1 особа, що пояснено трудовим договором(а.с.88).

Як вбачається із розрахунку зобовязання зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування про доходи, одержані в період 2004р.по 2009р, самостійно поданих позивачем до відповідача. платником нараховувались та сплачувались страхові внески в розмірі 2%(а.с.32-53).

п.1.ст.11 Закону №1058 визначено, що загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, включаючи юридичних та фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок тощо)

Відповідно до п.6 ст.18, 20 Закону України № 1058 страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом, за законодавством не можуть встановлюватись пільги страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування»№ 400/97-ВР(надалі-Закон №400)

Відповідно до п.1 ст.1, п.1 ст.2, п.1 ст.4 Закону № 400 субєкти підприємницької діяльності-фізичні особи, які використовують працю найманих працівників є платниками збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування і зобовязані сплачувати його в розмірі 32%, 32.3%, 31,8% та 33,2% фактичних витрат на оплату праці працівників включаючи виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Таким чином, складений за результатами проведеної перевірки акт про виявлені під час її здійснення порушення в застосуванні ставок розмірів страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування за період з 01.01.2004 по 01.03.2010 р., що встановлено в судовому засіданні, в даному випадку, є підставою для нарахування боргу.

Згідно ч.3 ст.106 Закону №1058-IV територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У зв'язку із несплатою позивачем недоїмки по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на підставі ч.3 ст.106 Закону №1058 УПФУ у Бобринецькому районі направлено вимогу про сплату боргу № Ф-03 від 09.04.2010р. на суму 3998,06. (а.с.6).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.106 Закону №1058-IV вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Відповідно до ч.15 ст.106 Закону № 1058, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Згідно п.8 ч.3 ст.106 Закону №1058-IV у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Зважаючи на викладене, вимога про сплату боргу набирає законної сили після закінчення строку сплати недоїмки або строку оскарження вимоги в судовому порядку, що становить десять робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що вимогу № Ф-03 від 09.04.2010р. про сплату боргу у сумі 3998,06 грн. прийнято управлінням Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі Кіровоградської області обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства.

Наведене вище свідчить про правомірність дій управління Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі Кіровоградської області.

Згідно п.1.3. ст.1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005р. №327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205, акт є документом, який оформляється за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Дана норма Порядку під актом розуміє службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Враховуючи викладене, акт, в якому зафіксовано результати планової перевірки, не є тим рішенням субєкта владних повноважень, який би породжував певні правові наслідки, був спрямований на регулювання тих чи інших відносин і мав обовязковий характер для субєктів цих відносин, та, відповідно, міг бути предметом розгляду адміністративним судом.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання не чинними та скасування результатів планової перевірки, проведеної у позивача 09.04.2010 р. та викладені в акті №7 від 09.042010р. не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 25 червня 2010 р.

Суддя Н.В.Чубара