Справа № 2а-6768/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6768/09/1770

25 лютого 2010 року 18год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2, представник ОСОБА_3,

відповідача: представник ОСОБА_4, третьої особи позивача: представник < Текст > третьої особи відповідача: представник < Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнє підприємство "Укр-Петроль Плюс" < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Укр-Петроль Плюс»звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання неправомірними дій відповідача щодо зменшення на 417740 грн. 00 коп. суми податкового кредиту позивача у відповідних податкових періодах та збільшення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 7651 грн. 00 коп., згідно з поданими уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок та визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.09.2009 року, а також зобовязання внести зміни до картки особового рахунку з податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у серпні 2009 року подав до Державної податкової інспекції у Рівненському районі уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за кожен з місяців за період з червня 2008 року по березень 2009 року включно. В серпні 2009 року позивачем було задекларовано до сплати податок на додану вартість в розмірі 7651 грн. 00 коп. та визначено суму податкового кредиту в розмірі 417740 грн. 00 коп., яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідач провів камеральну перевірку зазначеної вище податкової звітності, про що склав акт № 158/16/30626338 від 11.09.2009 року, в якому зафіксував неправомірне коригування сум податку та подання уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість з врахуванням вимог абзацу 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість». На підставі акту перевірки 17.09.2009 року відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7651 грн. 00 коп. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 382 грн. 55 коп., а також за результатами перевірки зменшено суму податкового кредиту в розмірі 417740 грн. 00 коп., яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Такі дії податкового органу позивач вважає неправомірними, оскільки порядок нарахування та сплати податків визначається законами, які приймаються виключно Верховною ОСОБА_4 України, регулювання Кабінетом Міністрів України порядку сплати податку на додану вартість є порушенням Конституції України. Позивач зазначає, що діяв в межах правових норм відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та Закону України «Про податок на додану вартість». Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс» наступного податкового періоду в розмірі 417740 грн. 00 коп. згідно уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року № 24059 від 26.08.2009 року, № 24130 від 28.08.2009 року, за липень 2008 року № 24062 від 26.08.2009 року, № 24128 від 28.08.2009 року, за серпень 2009 року № 2416 від 28.08.2009 року, за вересень 2008 року № 24124 від 28.08.2009 року, за жовтень 2008 року № 24122 від 28.08.2009 року, за листопад 2008 року № 24138 від 31.08.2009 року, за грудень 2008 року № 24120 від 28.08.2009 року, за січень 2009 року № 241136 від 28.08.2009 року, за лютий 2009 року № 24134 від 28.08.2009 року, за березень 2009 року № 24132 від 28.08.2009 року визнати неправомірними дії відповідача щодо збільшення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті Дочірнім підприємством «Укр-Петроль Плюс»до бюджету в розмірі 7651 грн. 00 коп. згідно наведених вище уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі № /0 від 17.09.2009 року та зобовязати відповідача внести зміни до картки особового рахунку ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс», внісши в неї відємне значення податку на додану вартість на суму 417740 грн. 00 коп. згідно наведених вище уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснив, що підприємством було правомірно сформовано податковий кредит з врахуванням податкових накладних, виписаних в іншому, ніж звітний, податковому періоді, та визначено податкове зобовязання, і в порядку визначеному і дозволеному законом було подано уточнення показників декларації з податку на додану вартість. Представник позивача просить визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс» наступного податкового періоду в розмірі 417740 грн. 00 коп. згідно уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року № 24059 від 26.08.2009 року, № 24130 від 28.08.2009 року, за липень 2008 року № 24062 від 26.08.2009 року, № 24128 від 28.08.2009 року, за серпень 2009 року № 2416 від 28.08.2009 року, за вересень 2008 року № 24124 від 28.08.2009 року, за жовтень 2008 року № 24122 від 28.08.2009 року, за листопад 2008 року № 24138 від 31.08.2009 року, за грудень 2008 року № 24120 від 28.08.2009 року, за січень 2009 року № 241136 від 28.08.2009 року, за лютий 2009 року № 24134 від 28.08.2009 року, за березень 2009 року № 24132 від 28.08.2009 року визнати неправомірними дії відповідача щодо збільшення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті Дочірнім підприємством «Укр-Петроль Плюс»до бюджету в розмірі 7651 грн. 00 коп. згідно наведених вище уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, визнання недійсним (нечинним) податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі № /0 від 17.09.2009 року та зобовязати відповідача внести зміни до картки особового рахунку ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс», внісши в неї відємне значення податку на додану вартість на суму 417740 грн. 00 коп. згідно наведених вище уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав та пояснив, що при проведені перевірки показників уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виявленням самостійно виявлених помилок встановлено, що позивач до податкового кредиту відніс податкові накладні минулих періодів. В акті перевірки № 158/16/30626338 від 11.09.2009 року відповідач неправомірне, на його думку, коригування та подання уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість обґрунтував вимогами абзацу 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість». В запереченні на адміністративний позов відповідач робить висновок про неправомірне віднесення сплачених сум до податкового кредиту через недотримання позивачем порядку, встановленого підпунктом 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», та неподання ним заяви зі скаргою на постачальника. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що Дочірнє підприємство «Укр-Петроль Плюс»зареєстроване як платник податку на додану вартість. Позивач у серпні 2009 року подав до Державної податкової інспекції у Рівненському районі уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року № 24059 від 26.08.2009 року, № 24130 від 28.08.2009 року, за липень 2008 року № 24062 від 26.08.2009 року, № 24128 від 28.08.2009 року, за серпень 2009 року № 2416 від 28.08.2009 року, за вересень 2008 року № 24124 від 28.08.2009 року, за жовтень 2008 року № 24122 від 28.08.2009 року, за листопад 2008 року № 24138 від 31.08.2009 року, за грудень 2008 року № 24120 від 28.08.2009 року, за січень 2009 року № 241136 від 28.08.2009 року, за лютий 2009 року № 24134 від 28.08.2009 року, за березень 2009 року № 24132 від 28.08.2009 року. В серпні 2009 року згідно з уточненням показників податкових декларацій позивачем було задекларовано до сплати податок на додану вартість в розмірі 7651 грн. 00 коп. та визначено суму податкового кредиту в розмірі 417740 грн. 00 коп., що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

11.09.2009 року Державною податковою інспекцією у Рівненському районі було проведено перевірку вказаної податкової звітності, про що складено акт № 158/16/30626338 «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість». В акті вказано, що позивачем до податкового кредиту віднесено податкові накладні минулих періодів, чим порушено вимоги абзацу 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість», вимоги підпункту 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»так як податкова накладна видається платником податку, який постачає товари послуги на вимогу отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту та підпункту 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», який визначає порядок формування податкового кредиту. В акті перевірки відповідачем зроблено висновок про збільшення суми, що за результатами звітного періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету на суму 7651 грн. 00 коп., та зменшено суму, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в розмірі 417740 грн. 00 коп. Державною податковою інспекцією у Рівненському районі 17.09.2009 року на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7651 грн. 00 коп. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 382 грн. 55 коп. Вказані фактичні обставини підтверджуються поясненнями осіб, які беруть участь у справі, копіями уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за період з червня 2008 року по березень 2009 року, копією акту перевірки від 11.09.2009 року, копією податкового повідомлення-рішення від 17.09.2009 року.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»строк давності становить 1095 днів.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що при перевірці податкової звітності позивача згідно з актом від 11.09.2009 року № 158/16/30626338 «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість»не виявлено включення до складу податкового кредиту сум, що не підтверджені податковими накладними. При цьому позивачем надано суду копії податкових накладних, рахунків, договору, актів виконаних робіт та платіжних доручень, які підтверджують право позивача на нарахування податкового кредиту по податку на додану вартість за період з червня 2008 року по березень 2009 року. При цьому коригування податкового кредиту по податку на додану вартість позивачем проведено в межах строків давності, визначених статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», тобто в межах 1095 днів. Таким чином, позивач дія в межах та в порядку, визначеному законодавством, та правомірно включив суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими із запізненням, до податкового кредиту в іншому ніж звітний, податковому періоді (при цьому відповідач не заперечує дотримання позивачем норм підпунктом 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Суд не бере до уваги посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 року № 838-р «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість», яким встановлено, що коригування або уточнення платником податку показників декларації, пов'язане з несвоєчасним включенням сум податкової накладної до складу податкового зобов'язання або податкового кредиту, за відповідний звітний податковий період є виправданим у разі, коли воно здійснюється протягом двох місяців з дати настання граничного строку подання відповідної декларації, виходячи з такого.

Відповідно до Конституції України система оподаткування, податки і збори встановлюються виключно законами України (пункт 1 частини другої статті 92), прийняття законів належить до повноважень парламенту - Верховної ОСОБА_4 України як єдиного законодавчого органу в Україні (стаття 75 пункт 3 частини першої статті 85, стаття 91 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України від 24 березня 2005 року N 2-рп/2005 у справі про податкову заставу передбачено, зокрема, що встановлення системи оподаткування, податків і зборів, їх розмірів та порядку сплати є виключною прерогативою закону.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку на додану вартість до бюджету визначено Законом України «Про податок на додану вартість». Пунктом 11.4 статті 11 цього Закону визначено, що зміни порядку оподаткування податком на додану вартість можуть здійснюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону окремим законом з питань оподаткування цим податком. У разі якщо іншим законом, незалежно від часу його прийняття, встановлюються правила оподаткування цим податком, відмінні від зазначених у цьому Законі, пріоритет мають норми цього Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість»встановлено додаткові правила щодо порядку сплати цього податку для платників.

Згідно з пунктом 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 (у справі про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) Верховна ОСОБА_4 України є єдиним органом законодавчої влади в Україні (стаття 75 Конституції України). Це означає, що право приймати закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_6 України і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України також наголошував на неможливості зміни закону шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що податковий орган при перевірці правильності показників податкових декларацій та уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок повинен був керуватися нормами Закону України «Про податок на додану вартість»та Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а не розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про врегулювання деяких питань адміністрування податку на додану вартість», так як пріоритет та вищу юридичну силу мають закони, а не підзаконні нормативно-правові акти.

Крім того, суд не приймає пояснення відповідача щодо недотримання позивачем як покупцем товарів (послуг) вимог підпункту 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення

отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. Недотримання позивачем цього порядку, тобто неподання ним заяви зі скаргою на постачальника, не є підставою для висновку про неправомірність віднесення понесених ним витрат до податкового кредиту та не свідчить про обґрунтованість рішення податкової інспекції. Подання такої скарги відповідно до вимог наведеної правової норми не є обовязком покупця позивача, а його правом.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про неправомірність висновку відповідача про збільшення суми, що підлягає сплаті платником податку до бюджету на суму 7651 грн. 00 коп., та зменшення суму, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в розмірі 417740 грн. 00 коп. А тому позовні вимоги в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.09.2009 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7651 грн. 00 коп. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 382 грн. 55 коп., та зобовязання відповідача внести зміни до картки особового рахунку ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс», внісши в неї відємне значення податку на додану вартість на суму 417740 грн. 00 коп. згідно уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року № 24059 від 26.08.2009 року, № 24130 від 28.08.2009 року, за липень 2008 року № 24062 від 26.08.2009 року, № 24128 від 28.08.2009 року, за серпень 2009 року № 2416 від 28.08.2009 року, за вересень 2008 року № 24124 від 28.08.2009 року, за жовтень 2008 року № 24122 від 28.08.2009 року, за листопад 2008 року № 24138 від 31.08.2009 року, за грудень 2008 року № 24120 від 28.08.2009 року, за січень 2009 року № 241136 від 28.08.2009 року, за лютий 2009 року № 24134 від 28.08.2009 року, за березень 2009 року № 24132 від 28.08.2009 року підлягають до задоволення.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо зменшення суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту ОСОБА_5 підприємства «Укр-Петроль Плюс» наступного податкового періоду в розмірі 417740 грн. 00 коп. згідно уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року № 24059 від 26.08.2009 року, № 24130 від 28.08.2009 року, за липень 2008 року № 24062 від 26.08.2009 року, № 24128 від 28.08.2009 року, за серпень 2009 року № 2416 від 28.08.2009 року, за вересень 2008 року № 24124 від 28.08.2009 року, за жовтень 2008 року № 24122 від 28.08.2009 року, за листопад 2008 року № 24138 від 31.08.2009 року, за грудень 2008 року № 24120 від 28.08.2009 року, за січень 2009 року № 241136 від 28.08.2009 року, за лютий 2009 року № 24134 від 28.08.2009 року, за березень 2009 року № 24132 від 28.08.2009 року, визнання неправомірними дії відповідача щодо збільшення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті Дочірнім підприємством «Укр-Петроль Плюс»до бюджету в розмірі 7651 грн. 00 коп. згідно наведених вище уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, до задоволення не підлягають, оскільки публічно-правовий спір між сторонами фактично виник з приводу прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.09.2009 року та рішення про зменшення суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту позивача наступного податкового періоду, яким суд дав правову оцінку, а вимога про визнання неправомірними дій стосується недотримання процедури прийняття таких рішень, проте судом не встановлено порушення порядку прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № /0 від 17.09.2009 року та рішення про зменшення суми, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту позивача наступного податкового періоду, яким суд дав правову оцінку, а встановлено відсутність правових підстав для їх прийняття.

Керуючись статтями < Текст >, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

< Текст > Позов задовольнити частково. < Текст >

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі №/0 від 17 вересня 2009 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Рівненському районі внести зміни до картки особового рахунку ОСОБА_5 підприємства "Укр-Петроль Плюс", внісши в неї від'ємне значення податку на додану вартість на суму 417740, 00 грн згідно уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість у зв'язку виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2008 року №24059 від 26 серпня 2009 року, №24130 від 28 серпня 2009 року, за липень 2008 року №24062 від 26 серпня 2009 року, №24128 від 28 серпня 2009 року, за серпень 2008 року №2416 від 28 серпня 2009 року, за вересень 2008 року №24124 від 28 серпня 2009 року, за жовтень 2008 року №24122 від 28 серпня 2009 року, за листопад 2008 року №24138 від 31 серпня 2009 року, за грудень 2008 року №24120 від 28 серпня 2009 року, за січень 2009 року №241136 від 28 серпня 2009 року, за лютий 2009 року №24134 від 28 серпня 2009 року, за березень 2009 року №24132 від 28 серпня 2009 року.

У решті позовних вимог-відмовити

Присудити на користь позивача ОСОБА_5 підприємства "Укр-Петроль Плюс" із Державного бюджету судовий збір у розмірі 1 (одна) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя < Підпис > ОСОБА_7