Справа № 826/5723/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5723/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року та від 15 квітня 2015 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову і на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року та апеляційну скаргу Головного управління МВС України в м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в м.Києві про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними дії, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві на Позивача безперервно протягом 6 місяців з 04.11.2014 року по 04.05.2015 року; скасування наказу Відповідача від 03.03.2015 року №157 о/с про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтованого, прийнятого односторонньо, упереджено та у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України; скасування наказу Відповідача від 05.11.2014 року №1119 о/с про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтованого, дія якого має зворотню силу у часі, прийнятого з порушенням ст.58 Конституції України, упереджено та у спосіб, що не передбачений законами України; скасування наказу Відповідача від 31.12.2014 року №1332 о/с про тимчасове виконання обов'язків, як необґрунтованого, прийнятого односторонньо, упереджено та у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України; скасування наказу Відповідача від 18.11.2014 року №253 про призупинення доступу Позивача до державної таємниці, як необґрунтованого, та такого, що прийнятий на підставі неправомірного наказу від 05.11.2014 року №1119 о/с про покладання тимчасового виконання обов'язків дільничного інспектора міліції на Позивача.

В адміністративному позові Позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення на час розгляду справи виконання наказів Відповідача від 03.03.2015 року №171 о/с, від 18.11.2014 року №253 о/с та заборонити Відповідачу вчиняти дії спрямовані на переміщення Позивача по службі з займаної посади.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року Позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

15 квітня 2015 року Позивачем до суду першої інстанції подано клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 квітня 2015 року Позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним дії Відповідача, що виразились у протиправному тимчасовому покладанні виконання обов'язків дільничного інспектора міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві на Позивача безперервно протягом 4 місяців з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року; скасовано наказ Відповідача від 03 березня 2015 року №157 о/с «Про тимчасове виконання обов'язків»; скасовано наказ Відповідача від 31 грудня 2014 року №1332 о/с «Про тимчасове виконання обов'язків». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалами та постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року та від 15 квітня 2015 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову і постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову та нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційних скаргах апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач перебуває на посаді начальника сектора боротьби зі злочинами, пов»язаними з торгівлею людьми Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

05 листопада 2014 року наказом начальника Головного управління МВС України в м.Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» №1119 о/с, тимчасово, з 04 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року на Позивача покладено виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління, увільнивши його від виконання функціональних обов'язків за займаною посадою.

18 листопада 2014 року наказом начальника Головного управління МВС України в м.Києві №253 о/с дск, Позивачу припинено раніше наданий доступ до інформації, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно», та виплату відсоткової надбавки в зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з державною таємницею.

31 грудня 2014 року наказом начальника Головного управління МВС України в м.Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» №1332 о/с, продовжено виконання вищезазначених обов'язків Позивачем з 04 січня 2015 року по 04 березня 2015 року.

03 березня 2015 року наказом начальника Головного управління МВС України в м.Києві «Про тимчасове виконання обов'язків» №157 о/с, повторно продовжено виконання зазначених обов'язків Позивачем у період з 04 березня 2015 року по 04 травня 2015 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно ч.4 ст.20 Закону України «Про міліцію» ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов'язків, не передбачених чинним законодавством.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Відповідно п.10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

За приписами ч.4 п.21 Положення особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Підпунктом «б» пункту 40 Положення передбачено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке, що безперервний строк тимчасового виконання обов'язків за вакантною посадою не повинен перевищувати двох місяців, а за невакантною - чотирьох місяців.

Згідно ст.3 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими.

Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником.

Особи рядового і начальницького складу, які займають рівні посади та не підпорядковані одна одній по службі, можуть бути старшими чи молодшими, що визначається згідно із спеціальним званням.

У разі спільного виконання службових обов'язків особами рядового і начальницького складу, які не підпорядковані одна одній по службі, старшою вважається особа, яка визначена начальником або займає вищу посаду. При рівних посадах начальником є старший за спеціальним званням.

У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово.

Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Положеннями статті 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що начальник Головного управління МВС України в м.Києві має право на переміщення по службі або призначенням працівника на штатну вакантну посаду та зобов'язувати останнього проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

На підставі вказаних норм, Відповідачем прийнято оскаржувані накази «Про тимчасове виконання обов'язків» від 05 листопада 2014 року №1119 о/с, від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с, якими тимчасове виконання обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління покладено на Позивача - начальника сектора боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми, цього ж районного управління, увільнивши його від виконання функціональних обов'язків за займаною посадою.

Прийняття Відповідачем наказів «Про тимчасове виконання обов'язків» від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с призвело до безперервного виконання Позивачем тимчасово покладених обов'язків у період з 04 січня 2015 року по 04 травня 2015 року.

Згідно довідки від 15.04.2015 року, наданої представником Відповідача у судовому засіданні при апеляційному розгляді, посада дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Подільського районного управління з 31.12.2014 року по дату складання довідки - є вакантною.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачем протиправно та в порушення вимог підпункту «б» пункту 40 Положення, прийнято накази від 31 грудня 2014 року №1332 о/с та від 03 березня 2015 року №157 о/с, а тому вказані накази підлягають скасуванню.

Щодо оскарження Позивачем наказу Відповідача від 18.11.2014 року №253 про призупинення доступу Позивача до державної таємниці, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст.1 Закону України «Про державну таємницю» визначено, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають

охороні державою; відповідно допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, цією

посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

За приписами ст.22 цього Закону допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці

визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.26 Закону України «Про державну таємницю» скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Відповідачем на підставі наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с прийнято наказ від 18.11.2014 року №253 про призупинення доступу Позивача до державної таємниці.

Колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для скасування наказу від 18.11.2014 року № 253 про призупинення доступу Позивача до державної таємниці, оскільки наказом від 05 листопада 2014 року №1119 о/с на ОСОБА_2 покладено функціональні обов'язки, виконання яких не потребує доступу до державної таємниці.

Крім того, дія наказу від 05 листопада 2014 року №1119 о/с припинена, тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваний Позивачем наказ від 18.11.2014 року №253 про призупинення доступу Позивача до державної таємниці є таким, що також припинив свою дію і не порушує права Позивача.

В апеляційній скарзі Позивач просить також скасувати ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року та від 15 квітня 2015 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч.3 ст.117 КАС України).

Таким чином, обов'язковою умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам Позивача, захист яких стане неможливим без вжиття таких заходів, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи Позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Матеріали даної адміністративної справи не містять переконливих відомостей про наявність ознак, які вказували б на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Обов'язкова наявність зазначених обставин для забезпечення позову відображена в абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, зазначені апелянтами доводи є безпідставними та необґрунтовані належними доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.199, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвали та постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 117, 198, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління МВС України в м.Києві залишити без задоволення, а ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року та від 15 квітня 2015 року про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову і постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 23 липня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.