Справа № 825/3562/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/37679/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Щорської міської ради

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року

у справі № 825/3562/13-а

за позовом Щорської міської ради

до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області

про скасування окремих положень рішення суб'єкта владних повноважень,

встановив:

Щорська міська рада звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області (далі - ДФІ в Чернігівській області), в якому просила суд визнати незаконними та скасувати п.п. 4, 5, 6, 7, 8 вимоги сектору в Щорському районі Сосницької міжрайонної Державної фінансової інспекції державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 27 березня 2013 року № 6-18/445 на усунення виявлених ревізією порушень.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року позов задоволено частково: визнано незаконними та скасовано пункти вимоги сектору в Щорському районі Сосницької міжрайонної державної фінансової інспекції від 27 березня 2013 № 6-18/445 на усунення виявлених ревізією порушень, а саме:

- п.п. 4, 7, 8 вимоги - повністю;

- п. 5 - в частині заключення договорів щодо оренди земельних ділянок з ФОП ОСОБА_2 та Чернігівським обласним проектним ремонтно-будівельним підприємством «Чернігівоблбуд» та вжиття заходів щодо стягнення з винних осіб до міського бюджету матеріальної шкоди (збитків) у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 КЗпП України. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що виявлені відповідачем порушення не доведені у встановленому законодавством порядку, а спірні пункти вимоги є незаконними та підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що відповідно до п. 7.4.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на І квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 11 лютого 2013 року №№ 14, 15 працівниками сектору в Щорському районі Сосницької міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції державної фінансової інспекції в Чернігівській області проведено планову ревізію міського бюджету Щорської міської ради за період з 01 травня 2010 року по завершений період 2013 року.

Ревізію проведено в період з 11 лютого 2013 року по 25 березня 2013 року (з перервою з 22 лютого 2013 року по 25 лютого 2013 року, з 27 лютого 2013 року по 28 лютого 2013 року) у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану з відома голови Щорської міської ради Зуба Р.І. та в присутності завідуючої відділом бухгалтерського обліку Борсукової Н.В.

В ході проведення ревізії виявлено ряд порушень вимог чинного законодавства з боку Щорської міської ради, які зафіксовані в Акті ревізії від 25 березня 2013 року № 6-25/6.

На підставі вказаного Акту ревізії та у відповідно до вимог п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», відповідачем до Щорської міської ради пред'явлено вимогу на усунення виявлених ревізією порушень від 27 березня 2013 року № 6-18/445 із встановленням строку для їх усунення до 27 квітня 2013 року, спірними пунктами якої вимагається:

п. 4 - стягнути 15291,86 грн. зайво виплачених виплат з осіб, які отримали їх безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 127, 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП України);

- п. 5 - заключити договори щодо оренди земельних ділянок з ТОВ «Щорська меблева фабрика», ФОП ОСОБА_2, Чернігівським обласним проектним ремонтно-будівельним підприємством «Чернігівоблбуд»; вжити заходи щодо стягнення з винних осіб до міського бюджету матеріальної шкоди (збитків) в сумі 310854,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 КЗпП України;

- п. 6 - заключити договір щодо оренди земельних ділянок з ТОВ «АТБ Маркет»; вжити заходи щодо стягнення з винних осіб до міського бюджету матеріальної шкоди (збитків) в сумі 1356,96 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 КЗпП України;

- п. 7 відновити по обліку незаконне списання пального на суму 595,08 грн.; стягнути незаконно списані матеріальні цінності з осіб, яким вони були видані під звіт в сумі 595,08 грн., в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП України);

- п. 8 відновити по обліку незаконне списання пального на суму 1048,46 грн.; стягнути незаконно списане пальне з осіб, яким вони були видані під звіт в сумі 1048,46 грн., в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати (ст. 133 КЗпП України).

Позивач, непогодившись з наведеними пунктами письмової вимоги на усунення виявлених порушень, звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з доведеності позивачем належними доказами незаконності спірних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з протилежного, а саме: з законності пред'явлених органом державного фінансового контролю вимог.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (п.п. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію).

Згідно з п. 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 (далі - Порядок проведення інспектування).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

П.п. 45, 46 Порядку проведення інспектування передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 21 квітня 2015 року у справі № 21-69а15, від 19 травня 2015 року № 21-226а15, висновки яких мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахування викладеного, суд касаційної інстанції зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даній справі відповідачем пред'явлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень. При цьому в частині оскаржувані пункти вимоги органу державного фінансового контролю вказують на виявлені збитки, їхній розмір та зобов'язання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів, в іншій частині пункти вимоги спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

Зважаючи на те, що такі пункти вимоги органу державного фінансового контролю в частині обов'язку позивача вжити заходів щодо повернення завданих збитків не є обов'язковими до виконання для підконтрольної установи та виконуються нею добровільно, однак все ж можуть бути зазначені у вимозі, а в іншій частині є обов'язковими до виконання, оскільки спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, спірні пункти 4, 5, 6, 7, 8 вимоги сектору в Щорському районі Сосницької міжрайонної Державної фінансової інспекції державної фінансової інспекції в Чернігівській області від 27 березня 2013 року № 6-18/445 не суперечать вимогам закону, тому не підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Щорської міської ради відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: