Справа № 2а-1670/3116/12
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м.ПолтаваСправа № 2а-1670/3116/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушень встановлених в акті перевірки на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року не вчиняв. Зазначав, що поворотна фінансова допомога надавалася у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі договорів, укладених з урахуванням вимог статті 1046 Цивільного кодексу України і підлягала обов'язковому поверненню у визначений строк. Стверджував, що поворотна фінансова допомога не може бути об'єктом оподаткування, оскільки вона не є виручкою у грошовій або натуральній формі, не пов'язана із продажем та не є доходом, оскільки згідно умов договору підлягає обов'язковому поверненню у визначений строк. А тому вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на правомірність висновків акту перевірки та передбачену чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством можливість застосування до платника податку з доходів фізичних осіб фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 13 квітня 2007 року, номер запису 2 001184 та перебуває на обліку в Лохвицькій ОДПІ (т.1 а.с. 83-85).

Позивач у спірному періоді перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

Відповідачем, у період з 13 січня 2012 року по 23 січня 2012 року, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01 січня 2009 року по 03 листопада 2011 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 26 січня 2012 року №55/17/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 7-57), за висновками якого встановлено порушення позивачем, зокрема підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року в частині правильності визначення оподатковуваного (чистого) доходу, а саме занижено чистий дохід за перевіряємий період на загальну суму - 3235483,19 грн. в тому числі за 2009 рік на 550000 грн., 2010 рін на 2448300 грн., за 2011 рік на 237183,19 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб внаслідок не відображення в податковій звітності результатів від операцій пов'язаних з фінансовою допомогою, що призвело до заниження даних декларацій на 485322,48 грн. в тому числі за 2009 рік на суму 82500 грн., за 2010 рік на суму 367245 грн., за 2011 рік на суму 35577,48 грн.

На підставі акту перевірки від 26 січня 2012 року №55/17/НОМЕР_1, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року (т.1 а.с. 58), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 485322,48 грн.

Підставою для такого збільшення є висновки перевірки про заниження суми чистого доходу, який виник внаслідок неповернення у повному обсязі поворотної фінансової допомоги до кінця року, що призвело до заниження податкового зобо'язання по податку з доходів фізичних осіб внаслідок не відображення в податковій звітності результатів від операцій, пов'язаних з фінансовою допомогою.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 13 лютого 2012 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Судом встановлено, що у спірному періоді між позивачем (кредитор) і позичальниками укладені договори про надання зворотної фінансової допомоги, а саме: із ПОГ "КМГО СОІУ "СПАС" №5/12 від 15 січня 2009 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 99), №01/15-10 від 15 січня 2010 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 103), №06/05 від 06 травня 2010 року на суму 60000 грн. (т.1 а.с. 110), №02/07 від 02 липня 2010 року на суму 500000 грн. (т.1 а.с. 114) №09/08 від 08 вересня 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 130), №09/08-10 від 08 вересня 2010 року на суму 100000 грн. (т.1 а.с. 136), №09/23-10 від 23 вересня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 140), №09/30-10 від 30 вересня 2010 року на суму 500000 грн. (т.1 а.с. 145), №02/04-11 від 02 лютого 2011 року на суму 340000 грн. (т.1 а.с. 167), №02/15-11 від 15 лютого 2011 року на суму 250000 грн. (т.1 а.с. 173), №04/04-11 від 04 квітня 2011 року на суму 180000 грн. (т.1 а.с. 178), із ТОВ "Грін Грей" №17 від 22 лютого 2010 року на суму 40000 грн. (т.1 а.с. 106), із ПП "Захід-Спас" №07-28 від 29 липня 2010 року на суму 365000 грн. (т.1 а.с. 119), №12-20/10 від 20 грудня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 159), із ПП Стеблянко Руслан №09/30-10 від 30 вересня 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 153), №09/27-10 від 27 вересня 2010 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 156), із ТОВ Агрофірма "Лан" №05/27 від 27 травня 2011 року на суму 180000 грн. (т.1 а.с. 163).

З наданих платіжних доручень та банківських виписок судом встановлено, що у 2009 році позивачем надано фінансову допомогу у сумі 20000 грн., яка повернута останньому (т.1 а.с. 101-102), у 2010 році у сумі 2118400, яка повернута (т.1 а.с. 104-105, 107-109, 111-113, 115-117, 120-129, 131-134, 137, 141-143 146-152, 154-155, 157-158, 160-162), у 2011 році у сумі 950 грн., яка повернута (т.1 а.с. 164-166, 168-171, 174-176, 179-183).

Також між позивачем (дебітором) та кредиторами були укладені договори про отримання зворотної фінансової допомоги, а саме: із ПОГ "КМГО СОІУ "СПАС" №23/03 від 20 березня 2009 року на суму 700000 грн. (т.1 а.с. 193), №02/22/10 від 22 лютого 2010 року на суму 25000 грн. (т.1 а.с. 210), №04-09 від 09 квітня 2010 року на суму 80000 грн. (т.1 а.с. 214), №05/09 від 19 травня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 218), №08-04 від 04 серпня 2010 року на суму 150000 грн. (т.1 а.с. 226), №10-18/10 від 18 жовтня 2010 року на суму 114000 грн. (т.1 а.с. 235), №11-19/11 від 12 листопада 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 239), №09/06 від 09 червня 2011 року на суму 110000 грн. (т.1 а.с. 248), із ТОВ "Морська перлина" №14/04-11 від 14 квітня 2011 року на суму 100000 грн. (т.1 а.с. 246).

З наданих платіжних доручень та банківських виписок судом встановлено, що у 2009 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 650900 грн., яка повернута у цьому році (т.1 а.с. 194-208), у 2010 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 927000 грн., яка повернута у сумі 777000 грн. у 2010 році, а 150000 грн. у 2011 році (т.1 а.с. 211-213, 215-217, 219-225, 227-234, 236-238, 240-244), у 2011 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 480000 грн., яка повернута у цьому році (т.1 а.с. 247-248, 250-254, 259-263).

Відповідно до пункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону.

Крім того, згідно підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) інші доходи включають, зокрема 135.5.5. суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду контрагенти позивача є платниками податку на прибуток (т.2 а.с. 213-225), а тому приписи пункту 4.1.6 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України на дані правовідносини не можуть застосовуватися.

Щодо встановлення порушень частини першої статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26 грудня 1992 року №13-92 суд вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно пункту 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі по тексту - Інструкція), затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у частині першій цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими законом з питань оподаткування доходів фізичних осіб для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності. Загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Статтею 177 Податкового кодексу України встановлено правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що поворотна фінансова допомога не може бути об'єктом оподаткування, оскільки вона не є виручкою у грошовій або натуральній формі, не пов'язана із продажем та не є чистим оподатковуваним доходом, оскільки відповідно до умов укладених договорів надана сума підлягала поверненню у визначений строк, нарахування процентів договорами не передбачалося.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ФОП ОСОБА_3 порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №55/17/НОМЕР_1, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу частини другої статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обовязку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року не довів, а відтак позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як свідчить наявна у матеріалах справи квитанція №5810043 від 23 травня 2012 року, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом ФОП ОСОБА_3 сплачено суму судового збору в розмірі 2113,81 грн.

Отже, стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягає сума фактично сплаченого судового збору в розмірі 2113,81 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 13 лютого 2012 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 2113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 23 липня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко