Справа № 428/1582/15-а
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1582/15-а
Провадження №2-а/428/81/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом в.о. прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахунку та виплати соціальної допомоги,

встановив:

В.о. прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області в інтересах недієздатного ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахунку та виплати соціальної допомоги, посилаючись на те , що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та визнаний недієздатним згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.1993р., у звязку з чим, через фізичний та матеріальний стан самостійно не може захищати свої інтереси в суді, що є підставою для представництва прокурором його інтересів. Прокуратурою м. Сєвєродонецька проаналізовано інформацію ОСОБА_2 міськради від 05.02.2015р. №438/03 щодо відмови у виплаті інваліду з дитинства ОСОБА_1 державної соціальної допомоги та звернення опікуна ОСОБА_3, яке надійшло до прокуратури м. Сєвєродонецька 20.01.2015р.. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.1993р. ОСОБА_1 визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 09.11.1993р. за № 1056 над ОСОБА_1 та його майном призначено опікуна його мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 як інваліду з дитинства встановлена ІІ група інвалідності безстроково, про що видана довідка МСЕК серії МСЕ № 0070122 від 08.12.2003р.. ОСОБА_2 з 16.03.2006р. ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу інваліду з дитинства у розмірі 949,00грн. щомісячно, отримувачем якої за життя була його мати ОСОБА_4 08.07.2014р. ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 418962. У зв'язку із смертю ОСОБА_4 її особовий банківський рахунок, як отримувача соціальної допомоги, з 01.08.2014р. закрито. Таким чином, ОСОБА_2 соціальну допомогу ОСОБА_1 перераховано на банківський рахунок опікуна ОСОБА_4 по 31.07.2014р.. Однак, у зв'язку із тривалим неотриманням перерахованих грошових коштів, банком у вересні 2014р. кошти повернуто на рахунок ОСОБА_2. Надалі ОСОБА_2 виплату державної соціальної допомоги інваліду з дитинства ОСОБА_1 припинено. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 08.10.2014р. опікуном ОСОБА_1 призначено його рідну сестру ОСОБА_3. З 29.10.2014р. за заявою опікуна ОСОБА_3 від 29.10.2014р. ОСОБА_2 призначено державну соціальну допомогу інваліду з дитинства ОСОБА_1 За період липень 2014р. - жовтень 2014р. державна соціальна допомога інваліду з дитинства ОСОБА_1 не виплачена. Відмову в виплаті призначеної інваліду з дитинства ОСОБА_1 державної соціальної допомоги посадовими особами ОСОБА_2 мотивовано відсутністю у інваліда ОСОБА_1 визначеного опікуна. Про порушення прав інваліда з дитинства ОСОБА_1 на отримання державної соціальної допомоги за період липень2014р. жовтень 2014р., передбаченої чинним законодавством, прокуратурі м. Сєвєродонецька стало відомо із заяви опікуна ОСОБА_3, яка надійшла до прокуратури м. Сєвєродонецька 20.01.2015р.. Таким чином, строк звернення прокурора і інтересах ОСОБА_1 пропущено з поважних причин. Тому, в.о. прокурора м. Сєвєродонецька вимушений був звернутись до суду в інтересах недієздатного ОСОБА_1 та просить поновити строк для звернення до суду; визнати дії ОСОБА_2 щодо відмови у призначенні та виплаті інваліду з дитинства ОСОБА_1 державної соціальної допомоги неправомірними; зобовязати ОСОБА_2 здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги інваліду з дитинства ОСОБА_1, 1975р.н., за період липень 2014р. жовтень 2014р. в сумі 3704,16грн. на імя опікуна ОСОБА_3 к/р 6635 в Ощадбанку 10012/100.

Оскільки з позовної заяви видно, що вимоги позивача стосуються соціальних виплат непрацездатним громадянам, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України суд вважає за необхідне розглядати дану справу у скороченому провадженні.

Від відповідача ОСОБА_2 Сєвєродонецької міської ради надійшли до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що згідно рішення ОСОБА_2 про призначення допомоги інвалідам від 04.03.2015р., ОСОБА_3, яка є опікуном над недієздатним інвалідом з дитинства ІІ групи ОСОБА_1, було донараховано державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам за період з 01.07.2014р. по 28.10.2014р. у загальному розмірі 3704,16грн.. Зазначену допомогу буде сплачено у квітні 2015р. шляхом її зарахування на особовий рахунок ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк». Тому, просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В адміністративному позові в.о. прокурора м. Сєвєродонецька просить поновити строк звернення до адміністративного суду, з огляду на прокуратурі м. Сєвєродонецька стало відомо із заяви опікуна ОСОБА_3, яка надійшла до прокуратури м. Сєвєродонецька 20.01.2015р.. Наведені обставини поважності пропущення строку звернення до суду суд вважає поважними, а тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити прохання в.о. прокурора м. Сєвєродонецька про поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 60 КАС України прокуратура забезпечує представництво інтересів громадянина в суді. Підставою представництва інтересів громадянина в судах, відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан самостійно захистити свої порушені права або реалізувати повноваження. Формою представництва є звернення до суду з позовами або заявами у випадках порушення інтересів громадян. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства. Відповідно до п. 2 наказу Генерального прокурора України № 6 гн від 28.11.2012 "Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» основним завданням представництва в суді вважати реальний захист та поновлення прав і законних інтересів громадян, які не спроможні через фізичний чи матеріальний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої права або реалізувати процесуальні повноваження.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2, ч.2 ст.4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Соціальний захист інвалідів з боку держави полягає у наданні грошової допомоги, засобів пересування, протезування, орієнтації і сприйняття інформації, пристосованого житла, у встановленні опіки або стороннього догляду, а також пристосуванні забудови населених пунктів, громадського транспорту, засобів комунікацій і зв'язку до особливостей інвалідів.

Закон України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», який діє на підставі та відповідно до вимог Конституції України гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Статтею 6 цього Закону передбачено, що захист прав, свобод і законних інтересів інвалідів забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.ст. 1, 4 цього Закону, право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства. Державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Статтями 6, 14 цього Закону, підставами для припинення виплати державної соціальної допомоги визначено : пропуск інвалідом строку медичного переогляду; влаштування інваліда до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання; зміна одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання. Інших підстав для припинення виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства Законом не визначено, що свідчить про вичерпний їх перелік. У випадку усунення вищевказаних підстав для припинення виплати допомоги її виплата поновлюється (продовжується) з дня встановлення інвалідності або визнання дитиною-інвалідом. Відповідно до ст.12 вказаного Закону суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням. Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об'єктивні обставини, коли інвалід чи його батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії Довідки серії МСЕ №0070122, виданої спеціалізованою МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи, ОСОБА_1, 1975р. є інвалідом з дитинства та йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1056/2 від 09.11.1993р., призначено ОСОБА_4 опікуном над недієздатним ОСОБА_1 та його майном. Відповідно до копії протоколу 682131 від 22.05.2006р., ОСОБА_4 з 16.03.2006р. отримує державну соціальну допомогу, як одинокий опікун, на утримання ОСОБА_1. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №418962, виданого 16.07.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №871, ОСОБА_4 померла 08.07.2014р.. Відповідно до копії листа ОСОБА_2 на адресу ТВБВ 10012/07 філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» №3533/09 від 23.09.2014р., ОСОБА_2 просить повернути допомогу за липень 2014р. у сумі 949грн. на імя ОСОБА_4 у звязку зі смертю заявника. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду від 08.10.2014р., ОСОБА_3 призначена опікуном над ОСОБА_1, 1975р.н.. Відповідно до копії заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, ОСОБА_3 29.10.2014р. звернулась до ОСОБА_2 з метою отримання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства ІІ групи. Відповідно до копії Рішення про призначення допомоги інвалідам від 11.11.2014р., УПта СЗН за заявою ОСОБА_3 від 29.10.2014р., як опікуна на утриманні якого інвалід ІІ групи ОСОБА_1, призначило державну соціальну допомогу з 29.10.2014р. довічно у розмірі 759,20грн. та державну адресну допомогу з 29.10.2014р. довічно у розмірі 189,90грн.. Відповідно до повідомлення ОСОБА_2 №438/03 від 05.02.2015р., з 29.10.2014р. ОСОБА_3, як опікуну ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІ групи у розмірі 949грн. щомісячно безстроково. Підстав для виплат ОСОБА_3 державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства на її брата ОСОБА_1 за період з 01.07.2014р. по 28.10.2014р. ОСОБА_2 не має, оскільки чинним законодавством не визначено механізм виплати недоотриманої суми соціальної допомоги за період відсутності у інваліда визначеного опікуна. Відповідно до копії Рішення про призначення допомоги інвалідам від 04.03.2015р.УПтаСЗН м. Сєвєродонецька, ОСОБА_3, як опікуну інваліда ІІ групи ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу з 01.07.2014р..Відповідно до копії Протоколу індивідуального перерахунку, ОСОБА_2 м. Сєвєродонецька перерахувало ОСОБА_3 державну соціальну допомогу, всього до виплати 3704,16грн..

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 дійсно було неправомірно відмовлено ОСОБА_3, як опікуну інваліда дитинства ІІ групи ОСОБА_1 у виплаті державної соціальної допомоги за період липень 2014р. жовтень 2014р.. З огляду на зазначене, обставини, викладені в.о. прокурора в обґрунтування позову в інтересах недієздатного ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Однак, на час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 здійснило перерахунок державної соціальної допомоги інваліду з дитинства ОСОБА_1, що підтверджено матеріалами справи, а отже, адміністративний позов в.о. прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахунку та виплати соціальної допомоги підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.11 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а відповідач також звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2,11,12,21,70,71,94,159-163,183-2,185,186 КАС України, суддя, -

постановив:

Адміністративний позово в.о. прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у призначенні та виплаті інваліду з дитинства ОСОБА_1 державної соціальної допомоги неправомірними; зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги інваліду з дитинства ОСОБА_1, 1975р.н., за період липень 2014р. жовтень 2014р. в сумі 3704,16грн. на імя опікуна ОСОБА_3 к/р 6635 в Ощадбанку 10012/100 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у призначенні та виплаті інваліду з дитинства ОСОБА_1 державної соціальної допомоги неправомірними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради здійснити виплату державної соціальної допомоги інваліду з дитинства ОСОБА_1, 1975р.н., за період липень 2014р. жовтень 2014р. в сумі 3704,16грн. на імя опікуна ОСОБА_3 на к/р 6635 в Ощадбанку 10012/100.

У задоволенні інших позовних вимог в.о. прокурора м. Сєвєродонецька відмовити.

Судовий збір у розмірі 73,08грн. віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя