Справа № 826/4751/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4751/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщук М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрексімінвестпром» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрексімінвестпром» звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2012 року № форми «Ш».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Укрексімінвестпром» за період: 2013 рік та І півріччя 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 20 жовтня 2014 року №15-57-15-02-10/853.

Перевіркою встановлено порушення термінів подання податкової звітності з податку на прибуток підприємств, а саме: за затримку на 7 та 2 календарні дні сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 36 180,50 грн., згідно ст. 126 Податкового кодексу України

На підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2014 року № , яким позивачу за затримку на 7, 2 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 36 180,50 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 3 618,05 грн. за платежем: податок на прибуток приватних підприємств.

Вважаючи протиправним вищезазначене податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У відповідності до положень п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: - календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; - календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); -календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України визначено, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова декларація з податку на прибуток підприємств за податковий звітний період 2013 року подана позивачем та прийнята Міндоходів України 03.03.2014 року. Податкова декларація за І півріччя 2014 року була подана позивачем та прийнята Міндоходів України 08.08.2014 року.

Так, платіжними дорученнями від 13.03.2014 року № 98 на суму 40 000,00 грн. та від 15.08.2014 року № 301 на суму 199 200,00 грн. позивачем сплачено податкові зобов'язання, визначені останнім у податкових деклараціях з податку на прибуток за 2013 рік та І півріччя 2014 року.

Водночас, висновок податкового органу про порушення позивачем строку перерахування самостійно визначених грошових зобов'язань обґрунтовано затримкою сплати податків в 2 (два) та 7 (сім) календарних днів.

Як було встановлено судом, останнім днем подання податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік є 01 березня 2014 р. Однак, оскільки останній день 01 березня 2014 року був вихідний день, то останнім строком подання податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік слід вважати операційний (банківський) день, що настає за вихідним , тобто - 03 березня 2014 року

Разом з тим, останнім днем подання декларації з податку на прибуток за І півріччя 2014 року є 09 серпня 2014 р. Оскільки 09 серпня 2014 року припадає вихідний день, то останнім строком подання податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2014 рік слід вважати операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, тобто -10 серпня 2014 року.

Отже, зважаючи на те, що граничний термін узгодженого податкового зобов'язання позивача з податку на прибуток за 2013 рік припадає на 13 березня 2014 року, а сплата грошового зобов'язання з податку на прибуток позивачем була здійснена 13 березня 2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 13.03.2014 року № 98 на суму 40 000,00 грн., а тому посилання відповідача на те, що граничним терміном сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік є 11.03.2014 року, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги.

Також, оскільки граничний термін сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток на І півріччя 2014 року припадає на 20.08.2014 року, а сплата грошового зобов'язання з податку на прибуток позивачем була здійснена 15.08.2014 року, згідно платіжного доручення від 15.08.2014 року № 301 на суму 199 200,00 грн., а тому твердження відповідача на те, що граничним терміном сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток за І півріччя 2014 р. є 19.08.2014 року, а датою фактичної сплати грошового зобов'язання є 16.08.2014 року, колегія суддів вважає також необґрунтованим.

Таким чином, позивачем було сплачено узгоджені грошові зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік та І півріччя 2014 р. у терміни, згідно вимог чинного законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрексімінвестпром» та наявність правових підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 07.07.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.