Справа № 826/18403/14
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 липня 2015 року № 826/18403/14

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича

Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві

третя особа ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання вчинити певні дії

Суддя - Вовк П.В.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича (далі також - відповідач-1) та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі також - відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074, видане на підставі зазначеного рішення відповідача-1;

- зобов'язати відповідача-2 внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1, здійсненого на підставі зазначеного рішення відповідача-1.

Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року було відкрито провадження у справі та залучено ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3, третя особа) до її участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем-1 порядку проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, що стало підставою для протиправного прийняття оскаржуваного рішення № 11223797 від 26 лютого 2014 року та видачі свідоцтва від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074.

У ході судового розгляду справи представники позивача позов підтримали та просили задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях, представник відповідача-1 зазначив про відсутність з його боку будь-яких порушень встановленого порядку проведення державної реєстрації права власності при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі відповідного свідоцтва про право власності.

Зазначена позиція щодо заявлених позовних вимог була підтримана і представником відповідача-2 в наданих суду письмових запереченнях проти позову.

У ході судового розгляду справи представник відповідачів 1 та 2 проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні повністю.

В наданих суду письмових поясненнях представник третьої особи зазначив про те, що державний реєстратор, на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності діяв правомірно, на підставі, в межах та у спосіб передбачений законом.

Крім того, представник ОСОБА_3 зазначив про відсутність порушення оскаржуваним рішенням № 11223797 від 26 лютого 2014 року прав позивача.

З наведених підстав, у ході судового розгляду справи представник третьої особи проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні повністю.

У судове засідання, призначене на 22 липня 2015 року, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники відповідачів 1 та 2 не з'явились. При цьому, в наданих суду запереченнях по суті заявлених позовних вимог відповідач-1 просив, зокрема, здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене та відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

На підставі такого рішення, відповідачем-1 було видано третій особі свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074, яким посвідчено його право власності за зазначену квартиру.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та що не заперечується сторонами по справі, 21 жовтня 2010 року ТОВ «БІК «Інтербудінвест», ЗАТ «МІК «Інтерінвест», УСНРПБВК «Укрреставрація», що діють разом на підставі договору про спільну діяльність (далі також - компанія), та ОСОБА_4 (покупець) уклали договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-4.

Згідно умов даного договору, компанія продає, покупець придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на умовах та в порядку, що визначені в цьому договорі.

Згідно п. 1.3 зазначеного договору, квартира, майнові права на яку придбає покупець, має наступні характеристики: № 4, поверх 2, загальна площа 51, 2 кв.м., житлова площа 22, 3 кв.м., кількість кімнат 1.

Згідно умов п.п. 1.4, 1.6 договору, компанія зобов'язана передати покупцеві майнові права на квартиру після повної оплати її вартості, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав. Покупець набуває право власності на майнові права у повному обсязі лише після оформлення акту прийманні-передачі майнових прав.

Покупець має право відступити право вимоги та свої зобов'язання за цим договором на користь третьої особи тільки до введення об'єкту капітального будівництва в експлуатацію.

25 жовтня 2010 року компанія та ОСОБА_4 (покупець) склали акт прийому-передачі майнових прав, згідно якого, відповідно до п.1.4 договору купівлі-продажу майнових прав №29а-4 від 21 жовтня 2010 року, компанія передає, а покупець приймає майнові права на об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 загальною проектною площею 51, 2 кв.м. Вказана квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 22, 3 кв.м., загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості складає 501 760, 00 грн.

Маючи на меті відступити права на квартиру № 4, між ОСОБА_4 (матір'ю), ОСОБА_1 (донькою), та компанією, від імені якої діяв Генеральний директор ТОВ «БІК «Інтербудінвест» Кльопов Костянтин Васильович, 29 серпня 2011 року, було підписано угоду про відступлення прав.

За умовами зазначеної угоди про відступлення прав, позивач отримала від ОСОБА_4 всі права за основним договором купівлі-продажу майнових прав № 29а-4.

Сплата коштів за придбання майнових прав на зазначену квартиру підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 1 від 25 жовтня 2010 року на суму 501 760, 00 грн.

09 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Спільна діяльність № 3 між ТОВ «БІК «Інтербудінвест», ЗАТ «МІК «Інтерінвест», УСНРПБВК «Укрреставрація» складено акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1, відповідно до п. 4 якого продавець підтверджує, що на момент підписання даного акту покупець оплатив 100 % вартості квартири.

Пунктом 6 даного акту прийому-передачі передбачено, що з моменту його підписаним, тобто з 09 жовтня 2012 року, покупець набуває право на здійснення подальшої державної реєстрації прав власності на квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до Головного управління юстиції у м. Києві із відповідною заявою про державну реєстрацію, проте 12 липня 2013 року державним реєстратором Бродюк І.Ю було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, а в подальшому, 03 серпня 2013 року, державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності, оскільки позивачем не було усунуто обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду її заяви.

Враховуючи зазначені обставини та наявні в матеріалах даної адміністративної справи докази, суд приходить до виноску про те, що оскаржуване рішенні відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 впливає на права позивача, які виникли на підставі наведених вище правочинів, а тому суд не приймає до уваги протилежні доводи третьої особи, викладені нею у наданих до суду письмових запереченнях проти позову.

Водночас необхідно звернути увагу на те, що предметом розгляду даної справи не є питання встановлення права власності позивача або ж третьої особи на квартиру АДРЕСА_1, оскільки воно не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, та, згідно наявних матеріалів справи, вже є предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Досліджуючи ж правомірність прийняття оскаржуваного рішення відповідача-1 №11223797 від 26 лютого 2014 року суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав проводиться відповідно до вимог та з урахуванням особливостей Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі також - Порядок № 868).

Відповідно до п. 8 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно п. 15 Порядку № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Згідно п. 10 Порядку № 868, заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу.

Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє.

Як вбачається із матеріалів реєстраційної справи, копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи, до відповідача-1, з метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 було подано, крім іншого, копію посвідки на постійне проживання ОСОБА_3, копію паспорта громадянина Ізраїля - ОСОБА_3, зі строком дії з 11 грудня 2006 року по 22 травня 2012 року.

Оскільки з наведених правових положень Порядку № 868 вбачається, що документом, що посвідчує особу, є, зокрема, посвідка на проживання особи, яка, в тому числі, була надана представником третьої особи для здійснення зазначеної вище державної реєстрації нерухомості за ОСОБА_3, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про протиправність оскаржуваного рішення на тій підставі, що для проведення вказаної державної реєстрації було подано копію паспорта громадянина Ізраїля - ОСОБА_3, строк дії якого закінчився.

При цьому суд звертає увагу на те, що підтвердження особи ОСОБА_3 саме посвідкою на проживання особи відображено і в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074.

Відповідно до п. 13 Порядку № 868, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Подання заявником документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, не в повному обсязі не є підставою для відмови у прийнятті заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень представником третьої особи було додано 2 квитанції, згідно яких призначення платежу: за надання витягу з Державного реєстру прав та про сплату державного мита, проте в якості адреси нерухомого майна зазначено: АДРЕСА_2.

Між тим, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень була подана щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Отже, представник третьої особи повинен був надати державному реєстратору прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва Рябому Д.С. документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та документ про сплату державного мита щодо квартири АДРЕСА_1, в той час як були надані квитанції щодо іншого об'єкта нерухомого майна - АДРЕСА_2.

Крім того, згідно п. 13 Порядку № 868, орган державної реєстрації прав не приймає заяву в разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату державного мита.

У зв'язку з цим, враховуючи, що представник ОСОБА_3 не надав документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та документ про сплату державного мита щодо квартири АДРЕСА_1, відповідач-1 зобов'язаний був не приймати заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначене майно.

Згідно п. 50 Порядку № 868, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбала майнові права), член відповідного кооперативу.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає, в тому числі, завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва) документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

Як вбачається з матеріалів справи, в якості документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, представником третьої особи було надано державному реєстратору лист УСНРПБВК «Укрреставрація» (без номеру і дати), зі змісту якого вбачається, що житловому будинку присвоєна адреса АДРЕСА_1 у Оболонському районі міста Києва, та лист Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 04-2524 від 30 жовтня 2008 року, згідно якого житловому будинку, після будівництва та введення в експлуатацію, буде присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1.

Водночас, згідно вимог п. 4.18 Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради 22 травня 2013 року № 337/9394, районна в місті Києві державна адміністрація розглядає заяви про присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам, запитує у разі необхідності додаткову інформацію від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інших органів та протягом десяти робочих днів з дня отримання заяви направляє лист-обґрунтування щодо можливості присвоєння (відмови в присвоєнні) поштової адреси об'єкта нерухомого майна до Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури.

На підставі позитивного висновку Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури районна в місті Києві державна адміністрація протягом п'яти робочих днів з дня отримання цього висновку видає розпорядження про присвоєння поштової адреси об'єкта нерухомого майна, копію якого протягом двох робочих днів направляє до Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури для внесення поштової адреси до Реєстру адрес.

Відповідно до п. 4.21 наведеного Положення, адреса вважається присвоєною з моменту її внесення до Реєстру адрес.

Таким чином, зазначені вище листи УСНРПБВК «Укрреставрація» та Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації не є рішеннями про присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси в розумінні наведених положень законодавства, а тому суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 державним реєстратором було допущено порушення вимог п.п. 15, 50 Порядку № 868.

В контексті зазначеного суд звертає увагу на те, що лише відповідно до наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 серпня 2014 року за № 126 зазначеному об'єкту нерухомого майна було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

Також, відповідно до положень п. 50 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає, в тому числі, технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

З матеріалів справи вбачається, що для здійснення держаної реєстрації зазначеного майна представником третьої особи був наданий державному реєстратору примірник технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 19 грудня 2012 року.

Між тим суд критично оцінює такий документ з огляду на відсутність у ньому обов'язкових реквізитів, наявність яких передбачена самою формою технічного паспорту, а саме, підпису начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Сенчука В.В.

При цьому суд враховує, що відповідно до змісту наявної в матеріалах справи копії листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 17 жовтня 2014 року № 42240 (И-2014), адресованого слідчому управлінню ГУ МВС України в м. Києві, замовлення на виготовлення технічної документації на квартиру АДРЕСА_1 в 2012 році до Бюро не надходили. З матеріалів справи вбачається, що вказаний лист був отриманий позивачем згідно вимог ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва про надання дозволу на здійснення тимчасового доступу до документів.

Таким чином суд вважає, що в матеріалах реєстраційної справи, в межах якої була здійснена реєстрація зазначеного майна за ОСОБА_3, відсутній належним чином оформлений технічний паспорт на об'єкт інвестування в розумінні положень п. 50 Порядку № 868, що додатково свідчить про порушення відповідачем-1 вимог законодавства при здійсненні вказаної реєстрації майна за третьою особою.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до положень Додатку до наказу Міністерства юстиції України «Про впорядкування відносин, пов'язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 квітня 2012 року №595/5 (Вимоги до заповнення картки прийому заяви), картка прийому заяви формується відповідно до встановленої форми та містить таку інформацію: дата, підпис, повне прізвище, ім'я та по батькові у називному відмінку посадової особи, нотаріуса, який отримав, в тому числі, додатково подані документи (відомості відображаються у випадку, коли до заяви було подано додаткові документи).

Водночас, з аналізу положень наведеного правового акту вбачається, що картка прийому заяви є єдиним документом на підтвердження того, які саме документи подані заявником до органу державної реєстрації прав.

Отже, у разі подання державному реєстратору додаткових документів, останній зобов'язаний був відобразити їх у картці прийому заяви.

Проте згідно картки прийому заяви № 11103396, копія якої наявна в матеріалах справи, державному реєстратору до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) представником третьої особи додано: технічний паспорт; довідку та квитанцію від 14 січня 2014 року, видані УСПРПБВК «Укрреставрація», акт приймання передані нерухомого майна від 14 січня 2014 року; договір купівлі-продажу від 15 серпня 2012 року; копію довіреності; копію посвідки на постійне проживання; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Разом з тим, в матеріалах відповідної реєстраційної справи, містяться й інші документи, ніж перелічені вище, а саме: копія паспорта ОСОБА_3; копія картки фізичної особи-платника податків, виданої ОСОБА_3; копія паспорта ОСОБА_9, копія картки фізичної особи-платника податків, виданої ОСОБА_9; довідка про повне виконання покупцем своїх обов'язків по оплаті від 25 лютого 2014 року; лист щодо оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення у житловому будинку; лист Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2008 року № 04-2527; розрахунок № Ю-30859 від 23 грудня 2010 року; сертифікат серії КВ №0, копія договору оренди земельної ділянки та угоди про поновлення, копія Додаткової угоди № 01 до Договору № 3 від 05 липня 2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи від 23 листопада 2006 року з додатками, копія Додаткової угоди № 01 до Договору № 3 від 05 липня 2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи від 23 листопада 2006 року, копія Додаткової угоди № 02 до Договору №3 від 05 липня 2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи від 27 листопада 2006 року, копія Додаткової угоди № 03 до Договору № 3 від 05 липня 2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи від 27 листопада 2006 року, копія Додаткової угоди № 04 до Договору № 3 від 05 липня 2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи від 05 жовтня 2007 року.

У зв'язку з відсутністю даних про день подання вказаних документів державному реєстратору, які мали бути занесені в картку прийому заяви, неможливо встановити коли подавалися вище перелічені документи державному реєстратору та чи були дані документи прийняті державним реєстратором до уваги під час прийняття рішення від 26 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Враховуючи наведені вище обставини та відповідні їм положення законодавства, суд приходить до висновку про те, що відповідач-1 повинен був відмовити ОСОБА_3 у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки, заявником не було надано в повному обсязі документів, визначених у Порядком № 868.

В контексті зазначеного, суд бере до уваги також правову позицію, висловлену Київським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 05 березня 2015 року (набрала законної сили) по справі № 826/17956/14, в межах якої судом апеляційної інстанції досліджувались аналогічні за змістом правовідносини.

Отже, державний реєстратор протиправно зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_3, оскільки третя особа не надала всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності, у зв'язку з чим, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №11223797 від 26 лютого 2014 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074, видане на підставі зазначеного рішення відповідача-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженням визнавати недійсним рішення суб'єкта владних повноважень, однак може за наслідком розгляду справи визнати його протиправним та скасувати.

Враховуючи зазначене, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074 було видане па підставі рішення відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року, протиправність якого була встановлена вище, виходячи з передбаченого ч. 2 статті 11 КАС України права суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, та визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074.

При цьому суд звертає увагу на те, що правомірність заявлення вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно саме в порядку адміністративного судочинства підтверджується судовою практикою Вищого адміністративного суду України, що була відображена, зокрема, в його ухвалах від 05 лютого 2015 року по справі № К/9991/66718/11, від 02 жовтня 2014 року по справі №К/9991/57107/12, від 02 жовтня 2014 року по справі № К/9991/58096/12.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача-2 внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1, здійсненого на підставі зазначеного рішення відповідача-1, суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Відповідно до п. 2.6 зазначеного порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається існування спеціального порядку внесення записів про скасування державної реєстрації прав на підставі судового рішення, дотримання якого відноситься до дискреційних повноважень органу державної реєстрації.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 необхідно відмовити, оскільки, у зв'язку з відсутністю звернення позивача до органу держаної реєстрації в передбаченому вище порядку, правовідносин між ОСОБА_1 та відповідачем-2 з приводу внесення такого запису до Державного реєстру прав не виникало, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.

Згідно статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 94, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2014 року індексний номер 18304074, видане на підставі рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11223797 від 26 лютого 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк