Справа № 754/19898/14-а
Суддя: Саламон О. Б.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/856/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2014 суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати відповідачів провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, у відповідності до положень ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.08.2000 і до моменту розгляду справи, з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що є особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. У відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому передбачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Йому виплачувалася вказана щорічна допомога в менших розмірах, ніж це передбачено Законом. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, просить стягнути недоотриману суму допомоги на оздоровлення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 2000 року по 2013 рік включно, - залишено без розгляду.

Відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення в частині вимог за 2014 рік.

Представники відповідачів - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду письмові заперечення на позовну заяву, в якій просили розглядати справу за відсутності їх представників та відмовити у задоволенні позову.

В запереченнях наданих відповідачами зазначається, що вони діяли у відповідності до норм чинного законодавства, а саме керувалися нормативними актами Кабінету Міністрів України, які відповідно до ст. 117 Конституції України є обов'язковими до виконання, тому підстави для визнання таких дій неправомірними - відсутні.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації і отримує щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, І категорії, має 2 групу інвалідності що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 48 вищевказаного Закону України встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Також розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, що передбачено ч. 7 ст. 48 вищевказаного Закону.

Слід зазначити, що такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення було встановлено ст. 48 Закону України з 06.06.1996 року, відповідно до змін, внесених Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР до 01.01.2008 року з моменту набрання чинності змін, внесених Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік" від 28.12.2007 року.

Однак, дію абзацу 2, 4 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 37 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року.

З 01.01.2007 року дію зазначених абзаців також було зупинено у відповідності до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (у справі № 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) зупинення дії абзаців 2, 4 ч. 4 ст. 48 на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, передбачене пунктом 30 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 року, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Частиною 1 ст. 67 Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Отже, вищевказаним Законом не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати розмір допомоги на оздоровлення, встановлений законом, а надано право роз'яснення порядку застосування цього Закону.

Суд не приймає до уваги твердження, що встановлення конкретних (зменшених) сум компенсацій і допомоги, допомоги на оздоровлення Кабінетом Міністрів України є виконанням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вказані дії Кабінету Міністрів не реалізують встановлені Законом права та гарантії, а змінюють та коректують встановлені цим законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим, в свою чергу, порушують його норми, оскільки ст. 71 Закону встановлює, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, зазначене право надане Кабінету Міністрів України Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" віл 19.12.2006 року, "Про Державний бюджет України на 2006 рік" в 2006, 2007 роках не було реалізовано жодним належним чином, в порядку, встановленому законом. А поширювати раніше прийняті з цього питання нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є безпідставним та необґрунтованим з огляду на час надання законом відповідного права і час прийняття відповідних нормативно-правових актів.

Таким чином, суд вважає, що здійснення виплат за 2014 рік, згідно постанови Кабінету Міністрів України є неправомірним, тобто таким, що не відповідає вимогам законів України та Конституції України, як основного закону держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 91 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а стаття 75 Конституції України встановлює, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. А чинним є лише зупинення Верховною Радою України дії ст. 48 Закону України на 2006 рік, яке не було визнане неконституційним.

Також суд при вирішенні справи керується ст. 8 КАС України, відповідно до вимог якої суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом також застосовується принцип верховенства права з урахуванням судової практики та рішень Європейського Суду з прав людини.

Слід зазначити, що Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 року регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, з впровадженням в українське судочинства та адміністративну практику європейських стандартів прав людини, зі створенням передумов для зменшення числі заяв до Європейського Суду з прав людини проти України.

Так, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на те, що відсутні фінансові можливості бюджетних асигнувань з наступних підстав.

Верховний Суд України в своєму листі від липня 2006 року № 1-5/400 акцентує увагу на тому, що реалізація особою права, що пов'язане з отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також судом приймаються до уваги вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не довели правомірність їх бездіяльності.

Позовні вимоги стосовно стягнення з відповідачів суми боргу за компенсаційними виплатами, що виникла за весь період порушення та невиконання відповідачами вимог Конституції України та Законів України щодо визначення, призначення та перерахунку соціальних гарантій позивача, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд вважає необґрунтованими та недоведеними, так як позивачем не зазначено розмір зазначеної суми боргу, періоду та правових підстав для її стягнення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163, 183-2, 256 КАС України, Конституцією України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішеннями Європейського Суду з прав людини, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у 2014 році в розмірах менших, ніж визначено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік до розміру, визначеного ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 5 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, визначеному ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя