Справа № 2а-11390/08/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.

при секретарі Юзефович Ю.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради, ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа Головне управління казначейства України в Одеській області про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості по компенсаційним виплатам, моральної шкоди, витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі УПтСЗН Суворовської РА ОМР), в якому після уточнень 30.11.2009 року просив суд поновити його право на отримання грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; стягнути з відповідача заборгованість по компенсаційним виплатам за 2007 рік у розмірі 1416грн, за 2008 рік 2340грн; визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення йому компенсаційних виплат як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; зобовязати відповідача відновити виплати щомісячної компенсації за пільгове забезпечення продуктами харчування, а також щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до розмірів мінімальної заробітної плати; стягнути з відповідача виплати щомісячної допомоги на оздоровлення відповідно до розмірів мінімальної заробітної плати за 2007-2009 роки; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000грн та витрати на правову допомогу; допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за 1 місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2-ї групи внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та відповідно до ст.20 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до 01.06.2007 року відповідач виплачував йому грошову компенсацію вартості харчування. З 01.06.2007 року відповідач припинив виплати вищезазначеної компенсації позивачу з посиланням на те, що у ОСОБА_1 відсутня реєстрація за місцем проживання, тому виплати не можливі на підставі Постанови КМ №936 20.09.2005 року. Позивач вважав вищезазначені дії відповідача неправомірними, з посиланням на те, що він дійсно не має місця реєстрації (оскільки будинок, в якому він проживає є аварійним та зареєструватись в ньому не має можливості), проте фактично проживає в Суворовському районі АДРЕСА_1 та має право на отримання грошової компенсації вартості харчування. Крім того, відповідач у порушення ст.48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не здійснив йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 р.р. у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Ухвалою суду від 16.12.2009 року до участі у справі у якості співвідповідачів притягнуто Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради (далі ОСОБА_3) та ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі Депратамент) (а.с.73).

Представник позивача до судового засідання не зявилась, була повідомлена про час та день слухання справи належним чином та своєчасно, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що згідно з рішенням Одеської міської ради №3737-V від 09.10.2008 року затверджено положення про ОСОБА_2, ОСОБА_2 створений як новостворена юридична особа без правонаступництва 26.12.2008 року. ОСОБА_2 не перебував з позивачем у правовідносинах, оскільки здійснює свою діяльність з 02.01.2009 року. Крім того, наполягав на застосуванні судом положення ст.99 КАС України, оскільки позивачем порушений річний строк звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 Суворовської РА ОМР до судового засідання не зявився, причини не явки суду не повідомив, був повідомлений про час та день слухання справи, надіслав до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що позивачем пропущено річний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, він не має реєстрації місця проживання у м.Одесі, відповідно до Постанови КМУ №936 від 20.09.2005 року компенсаційні виплати нараховуються за місцем реєстрації проживання. УПтСЗН Суворовської РА ОМР виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення в розмірах, встановлених постановами КМ України від 26.07.1996 року №836 та від 12.07.2005 року №562. Крім того, Розпорядженням Суворовської РА ОМР №795р. від 30.10.2008 року створено ліквідаційну комісію УПтСЗН Суворовської РА ОМР, у звязку з чим у 2009 році Управління жодних виплат учасникам ліквідації на ЧАЕС не проводило, у 2009 році вищезазначені виплати проводило Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради.

Представники Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради та ГУДК України в Одеській області до судового засідання не зявились, причини не явки суду не повідомили, були повідомлені про час та день слухання справи належним чином та своєчасно. Суд визнав не явку учасників процесу, які не зявились не поважною, та вважав за можливе розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів.

Вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2, вивчивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджується копіями посвідчень, що наявні в матеріалах справи (а.с.6-8) та не заперечується відповідачами.

Відшкодування шкоди особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, здійснюється у відповідності з Законом України „Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-XII (зі змінами)(далі Закон).

Згідно з п.14 ч.1 ст. 20 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров'я України.

Позивачу виплачувались вищезазначені виплати, проте відповідно до листа УПтСЗН Суворовської РА ОМР №9845/1 від 19.11.2007 року з липня 2007 року ОСОБА_1 припинені компенсаційні виплати у звязку з відсутністю довідки про реєстрацію з місця проживання в м.Одесі.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 05.03.2007р. №81 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2007 рік» встановлено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Одеської області у розмірі 236,00 грн.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 06.02.2008р. №29 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2008 рік» встановлено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Одеської області у розмірі 260,00 грн.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 02.02.2009р. №35 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2009 рік» встановлено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Одеської області у розмірі 266,00 грн.

Таким чином, позивачу повинні були бути виплачені у 2007 році 1416 гривень (236х6), у 2008 році 3120 гривень (260х12), у 2009 році - 3192 гривень (266х12).

Крім того, відповідно до ст. 48 Закону №796 щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі п'ять мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2005 року № 489-ІV встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2006 року яка становить 400 грн. на місяць.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2008 року яка становить 515 грн. на місяць.

Законом України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 року № 835-VI встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2009 року яка становить 605 грн. на місяць.

Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Цим Законом не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій, змінювати розмір допомоги на оздоровлення встановлений для громадян, які постраждали внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС.

Проте Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" всупереч Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме інвалідам IІ групи встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 120 гривень.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України. Відповідно до ч. 3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені встановлений Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У вказаному Законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права наданого вказаним законом, є безпідставним.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. у справі 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) зазначене вище положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008 за конституційним поданням 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України -є неконституційним.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду II групи: у 2007 році 2000 грн.(400х5); у 2008 році - 2575 грн. (515х5); у 2009 році 3025 грн. (605х5).

Пунктом 4 Постанови КМ України від 20.09.2005 року №936 «Про ствердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що «виплата компенсації та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться за місцем реєстрації громадян.

Судом встановлено, що позивач не має реєстрації місця проживання у м.Одесі, проте фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною довідкою від 01.11.2007 року (а.с.5).

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання.

Виходячи із положення частини 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрація місця проживання чи місця перебування особи не можуть бути підставою обмеження у реалізації прав, свобод передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з рішенням Одеської міської ради №3407-V від 09.10.2008р. з 01.01.2009р. створено ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради на базі управління соціального захисту населення та праці Одеської міської ради, управлінь праці та соціального захисту населення районних адміністрацій Одеської міської ради, що ліквідуються, який виконує функції усіх компенсаційних виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дня його створення, тобто з 01.01.2009р.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки жодних доказів в підтвердження факту заподіяння йому діями відповідачів моральної шкоди та шкоди спричинену здоровю у звязку з невиконанням вимог ст.ст. 20,48 Закону №796 позивач не надав, тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, оскільки ст.256 КАС України містить вичерпний перелік постанов суду, які виконуються негайно, та дана постанова суду не підлягає негайному виконанню.

Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради про застосування судом положення ст.99 КАС України, оскільки відповідно до статей 99 та 100 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але так як вищезазначені виплати є соціальними, то на них строки позовної давності не розповсюджуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за пільгове забезпечення продуктами харчування: за 2007 рік 1416 гривень, за 2008 рік 3120 гривень, за 2009 рік - 3192 гривень; зобовязання відповідача ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду II групи: за 2007 рік 2000 гривень, за 2008 рік - 2575 гривень за 2009 рік 3025 гривень, оскільки ні УПтСЗН Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ні Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради станом на день розгляду справи не фінансуються з бюджету та відповідно не здійснюють ніяких виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В іншій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення в Суворовському районі м Одеси департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради, ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради, третя особа Головне управління казначейства України в Одеській області про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості по компенсаційним виплатам, моральної шкоди, витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за пільгове забезпечення продуктами харчування: за 2007 рік 1416 гривень, за 2008 рік 3120 гривень, за 2009 рік - 3192 гривень.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду II групи: за 2007 рік 2000 гривень, за 2008 рік - 2575 гривень за 2009 рік 3025 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

.