Справа № 756/4379/15-а
Суддя: Маринченко М. М.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.07.2015 Справа № 756/4379/15-а
унікальний № 756/4379/15-а
провадження № 2-а/756/148/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків середнього заробітку та виплачувати його без обмеження граничного розміру,

встановив:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 12.01.2006 року обіймає посаду судді Вищого адміністративного суду України. 16 вересня 2013 року позивач звернувся до Верховної ради України та Вищої ради юстиції з заявою про відставку, яка 14 жовтня 2014 року задоволена Вищою радою юстиції, а документи були направлені на розгляд до Верховної ради України. Проте Верховна Рада України своєчасно не звільнила його з посади судді у зв'язку з досягненням ним 65-річного віку, а саме 22 жовтня 2013 року.

Постановою Верховної Ради України №59-УШ від 25.12.2014 року «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови Вищого адміністративного суду України від 31.12.2014 року позивача відраховано зі штату суду у зв'язку із звільненням його у відставку.

12 січня 2015 року позивач подав до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва заяву про призначення йому довічного утримання та відповідні документи. Проте, як стало відомо позивачу з наданого йому 04 березня 2015 року розрахунку, Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва призначено йому довічне утримання в розмірі 60% від заробітної плати у розмірі 18270 грн. без урахування даних довідки про заробітну плату працюючого судді у Вищому адміністративному суді України.

Позивач вказує, що на момент досягнення ним 65 років та виникнення у нього права на довічне грошове утримання у зв'язку з виходом у відставку діяли положення ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Посилаючись на те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, позивач просить визнати дії відповідача щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 відсотків заробітної плати судді протиправними та зобов'язати відповідача призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків середнього заробітку та виплачувати його без обмеження граничного розміру.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній до 01.10.2011 року, було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України від 03.06.2013 року цю норму визнано неконституційною.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року знову внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року повторно внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Те саме положення закріплено в ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Оскільки позивач перебуває на обліку у відповідача з 12.01.2015 року, щодо спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, яке діяло на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, яким передбачено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Представником відповідача також зазначено, що вимоги позивача щодо розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з середнього заробітку задоволенню не підлягають, оскільки одним з документів для призначення довічного грошового утримання судді у відставці є довідка про заробітну плату, з наведених в якій сум обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, подав до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції заяву про відставку. 22 жовтня 2013 року позивач досяг 65-річного віку.

Постановою Верховної ради України «Про звільнення суддів» №59-VІІІ від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України на підставі його заяви про відставку.

Як вбачається з наказу Вищого адміністративного суду України № 704-К від 31 грудня 2014 року, позивача відраховано зі штату суду відповідно до постанови Верховної Ради України №59-VІІІ від 25 грудня 2014 року у зв'язку із звільненням у відставку.

З матеріалів пенсійної справи, розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, виконаного відповідачем, вбачається, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 26 років 08 місяців 08 днів.

Згідно довідки № 298 від 31 грудня 2014 року, виданої Вищим адміністративним судом України позивачу, його заробітна плата, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 28818 грн. 92 коп.

12 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60 відсотків від 18270 грн. (з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» із змінами, внесеними Законом № 1622-VII від 31 липня 2014 року, відповідно до яких максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати).

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч.4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Відповідно до частини третьої ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України, та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Проте Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VIІ знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, які набрали чинності з 01 квітня 2014 року, та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

В подальшому Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIІ знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, які набрали чинності з 01 січня 2015 року та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Саме вказаною нормою керувався відповідач при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу.

Вказані дії відповідача щодо розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу у розмірі 60 відсотків заробітної плати судді та щодо застосування при розрахунку заробітної плати у розмірі 18270 грн. з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» із змінами, внесеними Законом № 1622-VII від 31 липня 2014 року, відповідно до яких максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати, суд вважає протиправними, оскільки вони призвели до зниження досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, не узгоджуються з конституційними положеннями про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечать ст. 22 та ст. 126 Конституції України.

Вирішуючи вказаний спір суд також враховує, що на час досягнення позивачем 65 років, подання позивачем заяви про відставку та виникнення у органу, що його обрав, передбаченого ст. 126 Конституції України обов'язку щодо звільнення позивача, діяла ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, яка передбачала право позивача (з урахування його стажу роботи на посаді судді) на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 відсотків заробітної плати судді та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків заробітної плати у розмірі 28818 грн. 92 коп., яка зазначена у довідці Вищого адміністративного суду України №298 від 31 грудня 2014 року, починаючи з 12 січня 2015 року.

Підстав для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із середнього заробітку (про що він просить у позові) суд не вбачає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання розраховується виходячи з заробітної плати судді, а не його середнього заробітку.

Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 (п.2.1) також передбачено, що для призначення щомісячного довічного грошового утримання подається довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видається відповідним судом.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 159, 162, 163 КАС України, Конституцією України, ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 відсотків заробітної плати судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків заробітної плати у розмірі 28818 грн. 92 коп., яка зазначена у довідці Вищого адміністративного суду України №298 від 31 грудня 2014 року, починаючи з 12 січня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко