Справа № 2-а-1492/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 липня 2015 р. Справа № 2-а-1492/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Чепіртяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Вінниці до Відкритого акціонерного товариства "Вінницький завод "Будмаш" про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

У квітні 2010 року Державна податкова інспекція у м. Вінниці звернулась в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Вінницький завод «Будмаш» про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами планової виїзної перевірки ВАТ "Вінницький завод "Будмаш" з питань повноти, обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб, проведеної ДПІ у Вінниці за період з 01.01.2008 року по 01.07.2009 року, встановлено порушення відповідачем вимог п.п. 8.1.2 п.8.1. ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року №889-IV, зокрема виявлено факт неповного перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2008 року по 01.07.2009 року на загальну суму 440461,39 грн., а також несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету за 2006 рік в сумі 38283,00 грн. За несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб ДПІ у м. Вінниці відповідно до п.16.4.1. п.16.4. ст. 16 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-ІІІ нараховано відповідачу пеню в розмірі 12835,00 грн.

Оскільки заборгованість підприємством в добровільному порядку не сплачена то Державна податкова інспекція у м. Вінниці звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2010 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2010 року скасовано в частині стягнення кредиторської заборгованості, в цій частині позовних вимог відмовлено за період з січня 2008 року по січень 2009 року в сумі 391248,64 грн.. В решті постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.02.2015 року постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2010 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010 року - скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення, що відтворюють зміст позовних вимог та просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Ухвала про прийняття справи до провадження від 05.05.2015 року направлялася відповідачу за адресою вказаною у позовній заяві (а.с.6). Конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання". Заперечень на позов не подано.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відкрите акціонерне товариство "Вінницький завод "Будмаш" засновано відповідно до рішення Української державної корпорації "Укрбуд" від 30.12.1993 року №481 шляхом перетворення державного підприємства Вінницький завод "Будмаш" у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 13.06.1993 року. Зареєстроване юридичною особою виконавчим комітетом Замостянської районної ради 17.06.1997 року, , знаходиться на обліку в органах податкової служби з 15.09.1994 року, є платником податку з доходів фізичних осіб.

ДПІ у м. Вінниці проведена планова виїзна перевірка ВАТ "Вінницький завод "Будмаш" з питань повноти, обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року №889-IV (із змінами та доповненнями) за період з 01.01.2008 року по 01.07.2009 року, про що 11.12.2009 року складено довідку №138-17/410, в якій відображено порушення відповідача встановлене податковим органом за результатами даної перевірки відповідачем вимог п.п. 8.1.2 п.8.1. ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року №889-IV, зокрема виявлено факт несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету за 2006 рік в сумі 38283,00 грн.

За вказане порушення, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами" нараховано пеню в сумі 12835,00 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

В своїй ухвалі від 26.02.2015 року Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення першої та другої інстанцій, направивши справу на новий судовий розгляд, вказав на необхідність з'ясування обставин визначених у п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", існування яких, надає право податковому органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Згідно підпункту 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" об'єктом оподаткування резидента податком з доходів фізичних осіб є загальний місячний оподатковуваний доход, який відповідно до підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 цього ж Закону включає доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи) (п. 17.1 ст. 17 вищезазначеного Закону).

Працедавець - юридична особа, яка укладає трудові договори (контракти) з найманими особами та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати цього податку до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами (положення п. 1.17 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

В абзаці першому п. 1.15 ст. 1 вищезазначеного Закону міститься визначення терміну "податковий агент", зокрема, як юридичної особи, яка незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Враховуючи те, що працедавець зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб з доходів фізичних осіб у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, від імені та за рахунок такої фізичної особи (платника податку), вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону, то він має статус податкового агента відносно своїх найманих працівників.

Особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок;

б) надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не припускається (підпункт "а" і підпункт "б" п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Форма такого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року № 451 разом із Порядком заповнення та подання податковими агентами такого податкового розрахунку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування", який визначає, зокрема податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, податок з доходів фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює, зокрема порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами (чинного на момент винекнення спірних правовідносин).

Таким чином, самостійне узгодження податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, визнання узгодженого податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, несплаченого протягом граничних строків, податковим боргом та погашення податкового боргу здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

В Законі України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено, що під терміном "податкова декларація", "розрахунок" розуміється документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу) (п. 1.11 ст. 1 цього Закону).

Аналіз положень Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року № 451, зокрема п. 2.1, п. 3.1, свідчить, що розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), подається податковими агентами до податкового органу в строки, передбачені в Законі України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" для подачі податкової декларації за календарний квартал (підпункт "б" підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону), і він містить в собі дані про нарахований і утриманий податок та суму, яка фактично підлягає сплаті до бюджету.

Таким чином, розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), за своєю суттю є податковою декларацією, розрахунком в розумінні Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації (абзац перший п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Отже, несплата узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки та нарахованої на неї пені тягне за собою процедуру стягнення податкового боргу відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному або чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання.

Отже, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Порядок погашення податкового боргу регулюється нормами статей 6-15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", при цьому ці норми не передбачають зупинення процедур погашення, у тому числі примусового стягнення податкового боргу в разі оскарження платником податків до суду раніше узгодженої суми податкового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в встановлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги (п.6.2.1 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами").

Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами").

Стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги (п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ЗУ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами").

Тобто, саме після настання зазначених у п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та з урахуванням строку передбаченого п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 вказаного Закону, виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу.

В ході розгляду справи відповідач не надав жодних доказів які б підтверджували надсилання позивачу податкових вимог.

Крім того в своїх поясненнях представники позивача вказували про відсутність податкових вимог.

Отже, ДПІ у м.Вінниці не виконала процедуру стягнення податкового боргу, передбачену Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що позбавляє її права на стягнення цієї суми боргу в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 11 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович