Справа № 7721/09/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

"17" березня 2010 р.Справа № 2а-7721/09/1570
17 березня 2010 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

при секретарі Юзефович Ю.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Джонмартін Озоемена до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2009 року до суду звернувся ОСОБА_1 Джонмартін Озоемен з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, в якому позивач просить визнати дії відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області незаконними та зобовязати видати посвідку на постійне проживання в Україні.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є громадянином ОСОБА_2, в Україні проживає легально, 01.11.2005 року одружився з громадянкою України, у них народилось двоє дітей. Він звернувся до відповідача з заявою про отримання посвідки на постійне проживання на території України, але йому відмовили, посилаючись на відсутність в паспорті відмітки імміграційної візи. Позивач вважає відмову відповідача незаконною, оскільки саме відповідачем був загублений його паспорт у 2002 році, у якому була така відмітка, що підтверджується довідкою відповідача. У звязку з наявністю у нього права на отримання посвідки на постійне проживання на території України, позивач просить зобовязати відповідача видати йому цю посвідку.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в обґрунтуванні заперечень пояснив, що після отримання 15.10.2007 року дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 у відповідності до частини 2 статті 19 Постанови КМУ №1983 від 26.12.2002 року був зобовязаний протягом періоду дії цього дозволу звернутись до паспортно-візового підрозділу із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 Джонмартін Озоемен є громадянином ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2, національний паспорт А3035381, виданий 13.05.2005 року, дійсний до 12.05.2010 року (а.с.7, 45-49).

01.11.2005 року позивач та громадянка України ОСОБА_4 (ОСОБА_5А.) зареєстрували шлюб в міському відділі РАЦС Одеського обласного управління юстиції, свідоцтво про шлюб видане 01.11.2005 року (а.с.50). Від спільного життя мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та синів ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 Джонмартіна Джонмартін, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22-23,100).

23.07.2007 року позивач звернувся з заявою про надання йому дозволу на імміграцію в Україну та видачу йому посвідки на постійне проживання в Україні (а.с.43-44). Відповідачем був наданий ОСОБА_7 Джонмартіну Озоемену дозвіл на імміграцію, в якому зазначено, що йому на підставі ст.4 Закону України „Про імміграцію дозволено постійне проживання в Україні (а.с.15,59), але посвідка на постійне проживання не видана та на його заяву і заяву його жінки в виданні посвідки на постійне проживання відмовлено (а.с.17,19,21)

Статтею 1 Закону України „Про міліцію визначено, що міліція це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоровя, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Відповідно до п.14 ч. 1 ст.10 цього Закону одним з основних завдань органів внутрішніх справ є контроль додержання громадянами та службовими особами встановлених законодавством правил паспортної системи, вїзду, виїзду, перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію іноземних громадян та осіб без громадянства.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства №3929-ХП від 04.02.1994 року (далі Закон України №3929-ХП), Законом України „Про імміграцію №2491-Ш від 07.06.2001 року (далі Закон України №2491-Ш), Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, Порядком оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26.12.2002 року.

Відповідно до ст.1 Закон України №3929-ХП іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Згідно ст.2 цього Закону іноземці мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обовязки, що і громадяни України, якщо інше не передбачене Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Статтею 3 Закону України №3929-ХП встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне проживання та вирішення інших питань, повязаних з імміграцією іноземців та осіб без громадянства, визначається Законом України про імміграцію.

Статтею 1 Закону України №2491-Ш визначено, що імміграція-це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на вїзд в Україну для постійного проживання.

Таким чином, Закон України №2491-Ш визначає два направлення імміграції та відповідно іммігрантів і статтею 11 визначає для них порядок видачі посвідки на постійне проживання.

Згідно цієї статті Закону особа, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють імміграційну візу, що є чинною протягом року з дня оформлення. Зазначена особа вїжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України. Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом пяти робочих днів до органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому імміграційною візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію. Орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Щодо особи, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Судом встановлено, що позивач отримав дозвіл на імміграцію перебуваючи на законних підставах в Україні (а.с.45-49,54), а тому мав передбачені Законом підстави для отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Відмова відповідача в наданні посвідки на постійне проживання позивачу, якому наданий дозвіл на імміграцію є неправомірною.

Посилання відповідача на Порядок оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в частині необхідності надання копії паспортного документу з імміграційною візою є безпідставними, оскільки відповідно до вимог Закону України №2491-Ш стосується осіб, які постійно проживають за межами України і отримали дозвіл на імміграцію та прибули в Україну по імміграційній візі.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в їх обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_7 Джонмартін Озоемена до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Головного управління МВС України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_7 Джонмартіну Озоемену в видачі посвідки на постійне проживання неправомірною.

Зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області видати ОСОБА_7 Джонмартіну Озоемену посвідку на постійне проживання в Україні.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: