Справа № 35201/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р. справа № 2а-726/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Коршуна А.О.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2009 року у справі № 2-а-726/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області про оскарження бездіяльності відповідача та зобовязання здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права позивача на 30% підвищення пенсії з 09.07.07 по 31.12.07, 22.05.08 по теперішній час, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 до чинного часу з урахуванням підвищення її на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязавши сплатити недоплачену суму з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 до чинного часу з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення; витребувати у відповідача довідку з визначенням конкретної суми заборгованості, яка утворилась внаслідок недоплати щомісячної надбавки до пенсії 30 % та проіндексувати щомісячні суми боргу за весь час прострочення, з 09.07.07 по 31.12.07 та з 22.05.08 по теперішній час; поновити строк позовної давності за даним позовом, який пропущений з поважної причини, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав від інших постраждалих від порушень, позивач не міг знати, що відповідач порушить ст.3, ст.19 Конституції України і буде порушувати права позивача як людини.

Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 24.09.09 (суддя Діоба Г.О.) позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області у вигляді не донарахування і невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 08 вересня 2008 року по 24 вересня 2009 року; зобовязано відповідача здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 08 вересня 2008 року по 24 вересня 2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, і яка розраховується відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки. В іншій частині позову відмовлено, в тому числі, з причини пропуску строку для звернення до суду.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу (а.с.19), в просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в позові. Апеляційна скарга мотивована відсутністю у відповідача правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії у визначених оскаржуваним рішенням розмірах, а також обмеженням фінансування зазначеного підвищення до пенсії, яке здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. З 01.01.08 органами Пенсійного фонду України підвищення пенсій дітям війни виплачується з урахуванням вимог Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.08 № 530.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області. Як особі, що має статус «дитини війни», позивачу з 01.01.08 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»призначалося та виплачувалося у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009 рік дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не обмежена Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що за період з 08 вересня 2008 року по 24 вересня 2009 року (дата винесення рішення) позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.08 № 530, якою встановлено розміри підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії. При нарахуванні позивачу щомісячної соціальної допомоги як дитині війни має застосовуватися саме Закон України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки Закони України мають вищу юридичну силу.

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Оскільки визначення Законами України «Про державний бюджет України»на кожний бюджетний рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, не впливає на загальний період нарахування та виплати відповідачем підвищення до пенсії особам, які мають статус дітей війни, колегія суддів вважає правильним та таким, що не суперечить вимогам ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок в резолютивній частині оскаржуваної постанови про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачеві підвищення до пенсії за період з 08 вересня 2008 року по 24 вересня 2009 року без визначення по кожному бюджетному року.

Відсутність механізму і грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 24.09.09 у справі № 2-а-726/2009 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: А.О. Коршун