Справа № 41355/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2010 р.справа № 2а-53/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Католікяна М.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави України, Президента України, Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про стягнення невиплаченої пенсії, що не досягає прожиткового мінімуму

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2003 р. до місцевого суду Дніпровського району м. Дніпродзержинська звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом, що потім уточнювала, до Держави України, Президента України, управління по виплаті пенсії в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, про стягнення невиплаченої пенсії та недостающої суми прожиткового мінімуму, де просила відновити її права на вільне розпорядження своєю пенсією.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.10.2009 позов задоволений частково. Визнані дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо нарахування, призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 1 жовтня 2001 р. по 31 серпня 2004 р. неправомірними та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 жовтня 2001 р. по 31 серпня 2004 р. у розмірах встановлених прожиткових мінімумів у відповідний період та здійснити виплату, а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Переглядаючи справу, колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацездатною оскільки досягла пенсійного віку. З 05.08.1989 перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за віком. В період з 17.06.1996 р. до 01.11.2004 р. за власною заявою ОСОБА_1 переведена на інший вид пенсії по втраті годувальника. Дані обставини відповідачами не оспорюються.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи доведено, що пенсія ОСОБА_1 є основним і єдиним джерелом існування.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір пенсії позивачки, що нараховувався відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», суперечив як ст. 46 Конституції України так і ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В даному випадку районний суд правильно послався на статтю 9 КАС України, відповідно до чого в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визначення належним відповідачем по справі Пенсійний фонд України, зокрема, Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, оскільки згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення»пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді О.М. Панченко

ОСОБА_2