Справа № 29185/09
Суддя: Мірошниченко М.В.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2010 р.справа № 2-а-5802/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Мірошниченка М.В.

суддів: Католікяна М.О. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Красота А.О.

за участю представників :

позивача: не зявився

відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту

інвалідів, м. Кіровоград

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 20.07.2009р.

у справі № 2-а-5802/09/1170

за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту

інвалідів, м. Кіровоград

до відповідача ОСОБА_1 контори № 3, м. Світловодськ

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

Кіровоградським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів заявлено позов до ОСОБА_1 контори № 3 про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 30 425,00 грн. за не зайняті інвалідами робочі місяця в 2008 році та 170,38 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.07.2009р. у справі № 2-а-5802/09/1170 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції ґрунтується на приписах ст.ст. 17, 18, 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні та мотивована тим, що з метою дотримання нормативу щодо забезпечення працевлаштування інвалідів на підприємстві згідно наказу № 92 від 29 грудня 2005 року відповідачем було визначено служби де доцільно використовувати працю інвалідів та створені робочі мясця; відповідачем подавалися звіти до центрів зайнятості про вакансії робочих місць для інвалідів на протязі всього 2008р. Суд дійшов до висновку про те, що відповідачем добросовісно виконані всі вимоги чинного законодавства щодо організації працевлаштування інвалідів на підприємстві, а адміністративно-господарські санкції та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нараховані позивачем безпідставно.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Кіровоградським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подана апеляційна скарга, в якій вказані наступні обставини. Позивач посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права. Зазначає зокрема із посиланням на норми ст. ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, що відповідно до цього закону робоче місце для інваліда повинно бути не тільки створено, а введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда, тобто адміністративно господарські санкції стягуються не за заходи проведені щодо пошуку інвалідів для працевлаштування та створення робочих місць для інвалідів (на що посилається відповідач), а в випадку не працевлаштування інвалідів (невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів).

Просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.07.2009р. у справі № 2-а-5802/09/1170 та прийняти нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 контори № 3 адміністративно-господарській санкції за невиконання вимог Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні в 2008 році.

Відповідач письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надав.

В судове засідання 05.08.2010р. представники сторін не з'явились. Про час, дату і місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином. На підставі ст. 196 КАС України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін, оскільки їх неявка не є перешкодою для цього.

У відповідності до розпорядження голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2010р. справу розглянуто колегією суддів у складі: ОСОБА_2 (головуючий суддя), ОСОБА_3 (суддя), ОСОБА_4 (суддя).

Технічне фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою комплексу Оберіг.

За результатами судового розгляду справи в судовому засіданні 05.08.2010р. колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду апеляційної інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини справи, перевіривши їх доказами колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як випливає з матеріалів справи, згідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008р. (форма № 10 ПІ (річна)), наданого відповідачем до Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2008р. склала 40 осіб; з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб. Фонд оплати праці штатних працівників за 2008р. складає 608,5 тис. грн. Середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 15212,0 грн.

За розрахунком позивача, середньооблікова чисельність інвалідів, що повинні працювати на робочих місцях підприємства, створених відповідно 4-х відсоткового нормативу у 2008р. складає 2 особи. У 2008р. середньооблікова чисельність інвалідів, що працювали на підприємстві, склала 0 осіб. За невиконання встановленого нормативу робочих місць позивачем до відповідача було застосовано штрафну санкцію, передбачену ст.ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у розмірі 30425,00 грн. Сума санкцій визначена позивачем як добуток середньої річної заробітної плати на даному підприємстві на середню річну кількість робочих місць, не зайнятих інвалідами, за 2008р., за формулою: 15212,00 грн. х 2 = 30 424,00 грн. Окрім того, на вказану суму позивачем нарахована пеня у розмірі 170,38 грн. Зазначені суми відповідач не сплатив. У звязку з цим, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності з ч.1 ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частинами 1 і 2 ст.20 цього Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В силу ст.238 Господарського кодексу України до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, та за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, за статтею 218 цього Кодексу, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.181 цього Закону, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Аналіз норм чинного законодавства України щодо соціальної захищеності інвалідів свідчить про те, що на підприємства покладено обовязок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обовязок їх працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у 2008р. подавав до центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких були заявлені вакантні посади для працівників, яким встановлена інвалідність /а.с. 24-29/.

З метою дотримання нормативу щодо забезпечення працевлаштування інвалідів на підприємстві згідно наказу № 92 від 29.12.2005 року відповідачем було визначено служби, де доцільно використовувати працю інвалідів /а.с. 21/.

У 2008р. відповідачем був працевлаштований 1 інвалід (ОСОБА_5 інвалід 3 групи), що підтверджується відповідним листом Світловодського міськрайонного центру зайнятості /а.с. 37/.

З матеріалів справи не вбачається того, що відповідач відмовляв у працевлаштуванні інвалідів.

Таким чином, слід вважати, що відповідач здійснював всі залежні від нього дії для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Отже, якщо роботодавець вживав необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій у звязку з меншою, ніж установлено нормативом, середньообліковою чисельністю працюючих інвалідів, є безпідставним.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Всупереч вимогам наведеної норми, позивачем не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. В той же час відповідачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 198 п.1, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Кіровоград залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.07.2009р. у справі № 2-а-5802/09/1170 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 12.08.2010р.

Головуючий суддя М.В. Мірошниченко

Суддя М.О. Католікян

Суддя О.В. Юхименко