Справа № 2а-1870/8048/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р. Справа № 2a-1870/8048/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1А.), звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту відповідач, УМВС України в Сумській області), в якому просив:

- визнати дії УМВС України в Сумській області про не донарахування та невиплату позивачу одноразової грошової допомоги за період проходження служби в Збройних Силах колишнього СРСР та України в період з 05.08.1983р. по 04.10.1994р. (11 років 01 місяців 29 днів) протиправними;

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу УМСВ України в Сумській області №17 о/с від 24.01.2011р. (з 29.01.2011р.), зазначивши позивачу вислугу років для нарахування і виплати одноразової грошової допомоги 27 років 01 місяців 11 днів;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу частину недоотриманої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за період служби в Збройних Силах колишнього СРСР та України з 05.08.1983р. по 04.10.1994р.

Свої вимоги мотивує тим, що наказом начальника УМВС України в Сумській області від 24.01.2011р. №17 о/с з 29.01.2011 року його за п.64 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за віком), було звільнено з органів внутрішніх справ на пенсію із загальною календарною вислугою 27 років 01 місяць 11 днів, з яких 15 років 11 місяців 12 днів - працював безпосередньо в органах внутрішніх справ, та 11 років 01 місяць 29 днів - у Збройних Силах. Позивач відмічає, що в наказі від 24.01.2011р. №17 о/с не була зазначена загальна календарна вислуга років та не вказано період служби позивача в Збройних Силах України та СРСР з 05.08.1983р. по 04.10.1994р., хоча, при звільнені 04.10.1994р. зі Збройних Сил України за власним бажанням він не набув права на пенсію, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (на даний час Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»). А тому, посилаючись на ст. 9 вказаного Закону та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992року за №393 (далі Постанова КМУ №393), стверджував, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік в тому числі і за період служби в Збройних Силах СРСР та України за період з 05.08.1983р. по 04.10.1994р. Проте, незважаючи на його звернення щодо реалізації такого права, УМВС України в Сумській області було нараховано грошову допомогу лише за час роботи в органах внутрішніх справ.

Відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 393 в редакції, яка діяла на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби в Збройних силах України, тобто жовтень 1994 року, передбачалась виплата грошової допомоги у розмірі 5 - місячного грошового забезпечення всім військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ. Відповідно до норм чинного законодавства та наказу УМВС України в Сумській області №17 о/с від 24.01.2011р. ОСОБА_1 нарахована і виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за 15 календарних років служби в органах внутрішніх справ України. Зазначає, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні із Збройних Сил України у 1994році, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Окрім того відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк для звернення до суду з відповідним адміністративним позовом. Так звільнення позивача зі служби в ОВС, а також встановлення вислуги років для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, було здійснено наказом УМВС України в Сумській області №17 о/с від 24.01.2011р., згідно якого вислуга років для виплати спірної допомоги становить 15 років 11 місяців 12 днів. До суду ж позивач звернувся лише 11 листопада 2011 року (а.с.52-54).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позові підтримав та просив їх задовольнити. Відмітив, що при звільненні наказ №17 о/с від 24.01.2011р. не отримував, а при зарахуванні на його картковий рахунок коштів в червні 2011р., у нього виникли сумніви щодо невірного обрахування йому одноразової грошової допомоги. За його підрахунками, як працівника, який володів знаннями з кадрової служби, сума одноразової грошової допомоги, виходячи з загальної вислуги років понад 27 років, повинна була бути більшою. Він звернувся до УМВС України в Сумській області про отримання наказу при звільненні. Отримавши наказ, він переконався, що дійсно відповідачем невірно було обраховано його стаж, без включення періоду служби у Збройних Силах. Саме з цього часу -27.10.2011року, відмічає ОСОБА_1, він дізнався про порушення його прав.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у запереченні. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.52-54).

Заслухавши позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 05.08.1983р. по 04.10.1994р. проходив службу в Збройних Силах. 04 жовтня 1994 року згідно наказів від 25.07.1994р. за №01732 та від 04.10.1994р. за №219 позивач був звільнений в запас за ст. 65 п. «з» Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (за власним бажанням).

17.02.1995р. позивач був прийнятий на роботу в органи внутрішніх справ. 29.01.2011р. наказом начальника УМВС України в Сумській області за №17 о/с від 24.01.2011р. ОСОБА_1 з 29.01.2011р. був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. за №114 (далі Постанова КМУ №114).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та дослідженими матеріалами справи, зокрема, копією послужного списку (а.с.10-18), копією наказу від 24.01.2011р. за №17о/с (а.с.9), копією довідки від 08.09.2011р. за №3/100 (а.с.20), копією виписки з наказу від 25.07.1994р. №01732 (а.с.21), копією витягу з наказу від 04.10.1994р. за №219 (а.с.22), копією трудової книжки (а.с.23-24), копією військового квитка (а.с.25-27).

В судовому засіданні також встановлено, що під час звільнення з органів внутрішніх справ 29.01.2011р., УМВС України в Сумській області позивачу була розрахована і виплачена одноразова грошова допомога за 15 повних календарних років. При цьому грошова допомога за роки служби в Збройних Силах СРСР та України ОСОБА_1 не була нарахована та виплачена. Позивач звертався до відповідача з розясненнями та проханням врахувати в стаж його роботи для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги роки служби в Збройних Силах, однак, йому було відмовлено. ОСОБА_2 обставини підтверджуються поясненнями сторін, та копією заяви від 07.09.2011р. (а.с.6), копією листа-відповіді від 19.09.2011р. (а.с.7), копією грошового атестату (а.с.19).

При цьому судом не приймаються доводи відповідача про пропущення позивачем строку на звернення з позовом до суду. Дійсно, згідно ч.3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Разом з тим згідно положень ч.2 та ч.3 вказаної статті строки для звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідачем не надано доказів того, що про порушене право позивач дізнався саме в січні 2011р., в той час, як вбачається з пояснень позивача та матеріалів, що містяться у справі, зокрема з листа-відповіді від 19.09.2011р. (який обґрунтований наказом від 24.01.2011р. №17о/с(а.с.7), витягу з наказу від 24.01.2011р. №17о/с (а.с.9), про порушене право ОСОБА_1 дізнався саме 27.10.2011р. - під час отримання наказу про звільнення, в якому зазначено спірний період вислуги років, з позовом позивач звернувся 11 листопада 2011р., тобто в межах строку, визначеного ст. 99 КАС України.

Разом з тим, відмовляючи в задоволені позову суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинної на час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач вважає, що оскільки він під час звільнення зі Збройних Сил в 1994 році за власним бажанням не набув права на пенсію, а тому і на отримання одноразової грошової допомоги згідно вказаних вище вимог, він має право на отримання грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не лише в органах внутрішніх справ, а й в Збройних Силах СРСР та України, оскільки при даному попередньому звільненні в жовтні 1994році він не набув такого права.

Дійсно згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.07 р., особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Разом з тим, варто зазначити, що згідно ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції чинній на час звільнення позивача зі Збройних Сил України (жовтень 1994 рік) було передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, пунктом 10 Постанови КМУ №393 на той час було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення. Варто зазначити, що дана норма не передбачала умови виплати одноразової грошової допомоги лише за умови виходу на пенсію військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виплата вказаної допомоги була передбачена у будь-якому випадку при звільненні, а не за умови виходу на пенсію.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі Збройних Сил України у жовтні 1994 році., а його доводи про те що при звільненні зі Збройних Сил у жовтні 1994році він не набув права на пенсію, тому не мав права на отримання одноразової грошової допомоги за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію він набув в 2011році, коли був звільнений, суд вважає безпідставними, оскільки чинним на час звільнення позивача законодавством було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовцям строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ (при цьому не зазначено, що саме при виході на пенсію) виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин у справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови КМУ №393, ст. 19 Конституції України, було відмовлено позивачу у нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги за одинадцять повних років служби у Збройних Силах, оскільки на час звільнення ОСОБА_1 зі Збройних Сил України Постанова КМУ №393 була чинна в редакції, яка не передбачала виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ за кожен рік роботи (на той час було передбачено виплату 5-місячного грошового забезпечення), право на отримання одноразової грошової допомоги позивач набув при попередньому звільненні зі Збройних Сил України в 1994році, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання внести зміни до наказу №17 о/с від 24.01.2011р., нарахувати та виплатити частину недоотриманої одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за період служби в Збройних Силах з 05.08.1983р. по 04.10.1994р. відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 06.12.2011 року