Справа № 36398/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р. справа № 2а-2915/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року у справі № 2а-2915/09 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив зобовязати відповідача зробити перерахунок у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2006 року по 30.06.3009 року, зобовязати відповідача виплатити як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн, за 2008 рік в розмірі 1737, 90 грн, за період з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року в розмірі 896,40 грн у відповідності до Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни», зобовязати відповідача здійснювати виплату позивачу як дитині війни у відповідності до Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення підвищення та виплати до пенсії соціальної допомоги позивачу на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно до ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, зобовязано відповідача здійснити щомісячне нарахування та виплату підвищення до пенсії соціальної допомоги позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року в подальшому. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в задоволені позовних вимог за 2006 рік. Так, Законом України Про державний бюджет України на 2006 рік було зупинено дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, однак Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджується з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно правових актів не видавалось, тому і підстав для нарахування підвищення у 2006 році не було.

Дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Задовольняючи вимоги за 2008 2009 роки з суд першої інстанції правильно виходив з положень статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлено.

У 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни суди обґрунтовано до уваги не взяли, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню для виконання покладених на нього обов`язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судами не розглядається.

Безпідставним є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки суди не ухвалюють рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача здійснювати виплату позивачу як дитині війни у відповідності до Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни»є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду зазначивши в абзаці третьому резолютивної частини кінцеву дату до якої необхідно провести виплати, в межах заявлених позовних вимог 30.06.2009 року , а також змінити абзац другий та третій резолютивної частини постанови зазначивши вірно "перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії", а не " підвищення та виплату до пенсії соціальної допомоги ", оскільки позивач отримує пенсію.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року змінити виклавши абзац другий та третій резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області щодо нездійснення виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Зобовязати відповідача здійснити щомісячне нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 30.06.2009 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна