Справа № 35720/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2010 р. справа № 2а-269/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій посадових осіб незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

13 червня 2008 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства праці та соціальної політики України в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради про визнання дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення, де просив визнати дій відповідача щодо нарахування щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»неправомірними, та стягти на користь позивача недоплачені суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2005,2006,2007 роки в розмірі 46 156 грн 11 коп (а.с.1-3;24-26).

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.16-20;52-54).

В липні 2009 р. позивач доповнив позовні вимоги, де просить стягти з відповідача на користь позивача недоплачену суму одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2005,2006,2007,2008,2009 роки в сумі 8258 грн 50 коп (а.с.48).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2009 р. позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної компенсації на оздоровлення за 2005, 2007, 2008, 2009 роки у розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязано відповідача здійснити перерахунок позивачу щорічної компенсації на оздоровлення за 2005,2007,2008 і 2009 роки відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зобовязавши виплату цих сум, а в решті позовних вимог відмовлено (а.с.60, 61-64).

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, де повністю відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.66-70).

В судове засідання в апеляційній інстанції зявився представник позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, представник відповідача до суду не зявився, про день слухання справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченнями, довідкою МСЕК (а.с.5;6).

Відповідач у відповіді на звернення позивача вказав, що в 2005 р. допомога на оздоровлення нараховувалась відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та виплачувалась у червні 2005 р. 21 грн 50 коп, а протягом 2005-2008 років нараховувалась щорічна допомога на оздоровлення у розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплачувалась відповідно: у травні 2006 р. 90 грн; у лютому 2007 р. 90 грн, та в січні 2008 р. 90 грн(а.с.8).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, виходячи із змісту законів України про державний бюджет України на 2005 рік», не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, відповідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2006 роки, оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги та в суд з позовом звернувся, лише, в червні 2008 р., тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки в суді першої інстанції представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення відносно відмови у визнання дій Управління праці і соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005 рік неправомірними та здійснення перерахунку такої допомоги.

Законом України від 20.12.2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік»дію абзацу сьомого частини першої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV).

У 2006 році щорічна допомога на оздоровлення проводилася правомірно в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже розмір сплаченої позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2006 році відповідав вимогам законодавства і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в цій частині позовних вимог.

Відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. зупинено на 2007 рік дію абзацу другого частини першої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V)

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", після чого зупинення дії абзацу другого частини першої статті 48, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним, в звязку з чим діє частина перша статті 48 у редакції Закону України від 06.06.96 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»було внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 09 липня 2007 року та з 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи відповідно Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України відповідно на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Колегія суддів вважає, що оскільки щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 за 2007 рік перерахована в лютому 2007 р. в розмірі 90 грн, а за 2008 рік перерахована в січні 2008 р. в розмірі 90 грн (до рішення Конституційного суду України), розмір сплаченої позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 та 2008 роках відповідав вимогам законодавства.

Таким чином, Управління праці і соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради виплачувало позивачу допомогу на оздоровлення в 2007 та 2008 роках в розмірах, передбачених діючим на той час законодавством, в звязку з чим суд першої інстанції не обґрунтовано визнав дії Управління праці і соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки неправомірними, оскільки дії Управління відповідали вимогам законодавства.

Крім того, обмежень щодо виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік»не встановлено, в звязку з чим розмір виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік повинен відповідати вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При таких обставинах колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, постанову суду скасувати в частині задоволених позовних вимог за 2005,2007,2008 роки та відмовити в цій частині позову, а в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Керуючись статтями 198, 202,205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2009 р. в частині задоволених позовних вимог за 2005,2007,2008 роки скасувати та відмовити в цій частині позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді Я.В. Семененко

ОСОБА_2