Справа № 452/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2010 р.справа № 13/146/07-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Кожан М.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області від 13 листопада 2007 р.

на постанову господарського суду Запорізької області від 13 листопада 2007 р.

у справі № 13/146/07-АП(категорія статобліку 2.11.3)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський комбікормовий завод», смт. Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області

до Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області, смт. Куйбишеве Запорізької області

про визнання частково нечинним податкового повідомлення рішення № /0 від 29.06.2006р., -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський комбікормовий завод», смт. Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області (далі TOB «Куйбишевський Завод») подало до Господарського суду Запорізької області позов, у якому просило визнати нечинним податкове повідомлення рішення Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області (далі Куйбишевська МДПІ) № /0 від 29.06.2006 року в частині донарахування податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в сумі 12995, 50 грн. та 6497,75 грн. штрафних фінансових санкцій.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 13.11.2007 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Оспорюване податкове повідомлення рішення визнано нечинним в частині донарахування податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в сумі 12995, 50 грн. та 6497,75 грн. штрафних фінансових санкцій.

Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідачем порушено процедуру прийняття оспорюваного рішення, передбачену п.4.4. Порядку оформлення результатів не виїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА № 327(далі Порядок), в частині права платника податку у разі незгоди надати свої зауваження на акт перевірки протягом 3 робочих днів з дня отримання акта. Позивач отримав акт 29.06.2006р. та тим же числом прийнято повідомлення-рішення № /0, яке оскаржується. Суд також зазначив, що віднесення амортизаційних відрахувань в розмірі 113, 3 тис.грн., не відображених в попередніх податкових періодах, до розрахунку податкових зобовязань звітного періоду шляхом надання уточнюючого розрахунку у складі другого розділу декларації на основі норм п.5.2.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», є правомірним.

Доводи відповідача стосовно того, що позивач мав право відкорегувати показники попередніх податкових періодів лише на суму 77 041,00 грн., не прийнято судом до уваги, оскільки дані суми не підтверджені ні розрахунками перевіряючих, ні даними підприємства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав до апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Особа, що подала апеляційну скаргу, зазначає також, що судом порушено норми ч.І ст.71 КАС, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтунються її вимоги та заперечення.

Дійшовши висновку, що податковий орган не довів суми, зазначені ним в акті перевірки, суд не встановив причину розбіжності між розрахунками податкового органу та підприємства, а безпідставно погодився з позивачем щодо необґрунтованості податкових повідомлень рішень.

Що стосується фактичних обставин, то позивач вважає, що він мав право скоригувати валові витрати на суму 113,3 тис. грн. В підтвердження цих обставин він надав суду в якості доказів таблицю, в якій відображено «правильний», на його думку розрахунок амортизаційних нарахувань за період 2004 р. 1 півріччя 2005 р.

Куйбишевська МДПІ повністю не погоджується з такими висновками позивача з наступних підстав:

По-перше надана позивачем таблиця не є належним доказом в розумінні ч.4 ст.70 КАС України (обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору), і тому не може братися до уваги судом.

По - друге відповідно до наданої таблиці підприємство повинно було нарахувати за період III квартал 2004 року I квартал 2005 року амортизаційних нарахувань у сумі 75 759,60 грн., в той час перевіряючий встановив амортизаційні нарахування за вказаний період у сумі 77 041,00 грн.

Таким чином, суть позовних вимог повинна полягати у завищені податківцями розміру амортизаційних нарахувань за період III квартал 2004 року - I квартал 2005 року у сумі 1281,40 грн., та недонарахуовані податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств у розмірі 320, 35 грн.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач зазначає, що податкове повідомлення рішення прийнято з порушенням визначеної законом процедури, про що зазначено у рішенні суду.

У податковому повідомленні рішенні зазначено про порушення норм п.5.2.1 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», яким визначаються витрати, що підлягають віднесенню до складу валових.

У той же час, в акті перевірки йдеться про завищення відкоригованих показників амортизаційних відрахувань попередніх періодів.

Отже, у податковому повідомленні рішенні взагалі може йти мова про порушення п.п. 5.2.7 ст.5 названого Закону, згідно норм якого до складу валових витрат входять суми витрат, які не враховані в попередніх періодах у звязку з допущенням помилки та виявлених в звітному податковому періоді при розрахунку податкового зобовязання.

Згідно визначення витрати, на основі норм П(С)БУ №16 «Витрати», амортизація є однією із складових витрат підприємства.

Оскільки амортизація бере участь в розрахунку податкового зобовязання, то позивач вважає застосування норми пп.5.2.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»правомірними.

Позивач також вказує наступне:

Посилання відповідача у Апеляційній скарзі на те, що судом не було встановлено причин розбіжностей між розрахунками податкового органу та підприємства не відповідає фактичним обставинам справи. В ході як досудового врегулювання, так і судових засідань, податковим органом не надано жодного розрахунку, на підставі якого було визначено суму амортизаційних відрахувань. В той же час, Позивач надав суду повні розрахунки як нарахування амортизації, так і задекларованої суми недоврахувань по уточнюючому розрахунку.

Під час розгляду апеляційної скарги судом оголошувались перерви у судовому засіданні.

Представник відповідача у своїх виступах доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у запереченнях на апеляційну

скаргу.

Позивачем надані додаткові письмові таблиці розрахунку амортизаційних витрат та пояснення щодо порушення норм п.п. 1.7, абз.2 п.п.2.3.2 Наказу ДПАУ № 327 від 10.08.2005 року, щодо Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, оформлення наслідків перевірок. Згідно яких, як вказує позивач при проведені перевірки досліджуються усі бухгалтерські документи, як підстава для ведення податкового обліку. Це стосується і дослідження показників ряд. 05.2 в декларації з прибутку підприємств за 1 півріччя 2005 р. Показник, по котрому є предметом спору.

Таким чином, ще при перевірці Відповідачу потрібно було обґрунтовано встановити неправомірність віднесення до цього показника сум зайво, на його думку, показаних по цьому рядку. Однак, зняття з показника ряд. 05.2 Відповідачем не обґрунтовано ані розрахунками, ані поясненнями по справі. В той же час Позивачем суми обґрунтовано розрахунками. що зведені в таблиці та належним чином були подані суду першої інстанції.

У судове засідання 08.04.2010 року представник відповідача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином.

Заслухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

На підставі направлення №93 від 17.06.2006 р., виданого Куйбишевською МДПІ на проведення перевірки, була проведена виїзна комплексна планова документальна перевірка фінансово господарської діяльності позивача з питань дотримання підприємством вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2004 року по 31.03.2006 року. На підставі проведеної перевірки був складений Акт № 145/23-014/00688290 від 29.06.2006 року. «Про результати виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Куйбишевський комбікормовий завод»за період з 01.07.2004 року 31.03.2006 року (далі Акт перевірки). На підставі цього Акту було складено податкове повідомлення-рішення № /0 від 29.06.2006 року.

За результатами перевірки, на думку перевіряючих, викладену у п.3.1.2 акту, має місце завищення валових витрат. В акті про результати виїзної планової документальної перевірки є посилання на порушення пп.5.2.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок яких, на думку перевіряючих, безпідставно віднесено до валових витрат кошти в розмірі 51869,00 грн.

Як свідчить зміст податкового повідомлення рішення від 29.06.2006 року № /0, суму основного боргу 12 995,50 грн. визначено позивачу внаслідок порушення ним п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств»

Відповідно до норм п.п. 5.2.1, п.5.2 ст.5 названого Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3- 5.7 цієї статті.

Однак, які витрати звітного періоду позивач безпідставно включив до складу валових, у акті перевірки не зазначено. Як зазначено у акті перевірки, в другому кварталі 2005 року ТОВ «Куйбишевський комбікормовий завод»задекларувало самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів у сумі 112800, 00 грн. як амортизаційні нарахування, не відображені в попередніх податкових періодах. Згідно даних перевірки за період III квартал 2004 року I квартал 2005 року підприємство повинно нарахувати амортизаційних нарахувань на суму 77031,00 грн. В цьому ж періоді задекларовано амортизаційних нарахувань на суму 16100, 00 грн. Згідно даних перевірки підприємство мало право скоригувати валові витрати на суму 60931, 00 грн.

Таким чином, фактично перевіряючи дійшли висновку про невірне визначення позивачем суми амортизаційних відрахувань за період 3 кварталу 2004 1 кварталу 2005 року.

В той же час, у акті перевірки не зазначено, які саме норми Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», що регулюють порядок розрахунку амортизаційних відрахувань, порушив платник.

У акті також не зазначено, якими показниками аналітичного бухгалтерського обліку підприємства користувались перевіряючи, визнаючи суму амортизації за 3,4 квартали 2004 року, 1-й квартал 2005 року, на яких документах первинного бухгалтерського обліку базуються висновки податкової.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оспорюване податкове повідомлення рішення не можна визнати законним, оскільки в ньому йдеться про порушення норм п.п.5.2.1 ст. 5 закону «Про оподаткування прибутку підприємств», яке позивач не допускав, а також обґрунтованим, оскільки акт перевірки не містить відомостей, яким чином податковий орган дійшов висновку, що помилки минулих податкових періодів при розрахунку амортизації складають 60 931,00 грн, а не 112 800,00 грн., як зазначило підприємство.

Відсутність названих відомостей не тільки тягне за собою необґрунтованість податкового повідомлення рішення, але й свідчить про порушення норм наказу ДПА України від 10.08.2005 року № 327.

Так, згідно з нормами пп.1.7, аб.2 пп.2.3.2:

1.7. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, обєктивно та в повні й мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що піддержують наявність зазначених фактів.

2.3.2. За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

Висвітлити показники, які відображаються субєктом господарювання у податковій та іншій звітності, та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку субєкта господарювання у розмірі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

у разі виявлених розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб субєкта господарювання щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку ( навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази , що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з названих норм, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову є обґрунтованим та відповідає нормам чинного законодавства.

Посилання особи, що подала апеляційну скаргу, на ту обставину, що суд першої інстанції порушив норми ч.1 ст.71 КАС України, а також самостійно не визначив, яким чином виникли розбіжності між показниками податкового обліку підприємства, визначеними позивачем та перевіряючими, не приймаються колегією суддів до уваги, виходячи з норм ч.2 ст.71 КАС України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час апеляційного розгляду позивач подав пояснення та розрахунки (а.с. 164-179), щодо визначених ним сум амортизації. Зазначені розрахунки податкова не спростувала, розрахунків, здійснених перевіряючими, та відповідних пояснень не надала.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області, смт. Куйбишеве Запорізької області залишити без задоволення. Постанову господарського суду Запорізької області від 13 листопада 2007 р. без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області, смт. Куйбишеве Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області суду від 13 листопада 2007р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 30.12.2010 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

ОСОБА_1