Справа № 20719/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р.справа № 6/340-23/592/08-АП-11/115/09-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1Є, довіреність від 12.03.2010р.

від відповідача - ОСОБА_2в., довіреність від 20.10.2009р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізька кондитерська фабрика"

на постанову : Господарського суду Запорізької області від 25.03.2009р. у справі № 6/340-23/592/08-АП-11/115/09-АП

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Запорізька кондитерська фабрика"

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя

про: скасування податкового повідомлення - рішення, -

встановила:

28.09.2004р. Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, у якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.09.2004р. № /0 та № /0 (з урахуванням уточнень (а.с. 109 т.3, а.с. 121 т.3).

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.10.2008р. було задовлено частково касаційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі. Рішення господарського суду Запорізької області від 16.12.2004р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 01.03.2005р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 25.03.2009р. у задоволені позову відмовлено.

Дана постанова обґрунтована тим, що у звязку з тим, що діяльність позивача не підпадає під визначення «господарської діяльності»у розумінні п. 1.32 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»витрати, повязані з такою діяльністю (витрати на придбання металопродукції) не повинні відноситись до складу валових витрат, а відтак і суми сплаченого ПДВ, в силу припису пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не повинні включатися до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати спірну постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Дана апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не були повністю зясовані обставини, що мають значення для справи, судом було визнано обставини, що мають значення по справі, хоча їх не було доведено відповідачем та судом було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме порушені норми ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

На адресу суду 12.05.2010р. надійшли заперечення від відповідача на апеляційну скаргу, відповідно до яких відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята без порушення норм матеріального та процесуального права та просить залишити постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд належним чином повідомив учасників процесу про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи відповідачем проведено перевірку позивача з питань правомірності декларування відємного значення ПДВ за липень 2004р., за результатами якої складено акт № 29/26-20/00382094 від 20.09.2004р.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення № /0/0 від 22.09.2004р. щодо визначення завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 222 830грн.00коп., № /0 від 22.09.2004р. про визначення позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 348 689грн. 21коп, в тому числі за основним платежем 290 574грн. 34коп, штрафними (фінансовими) санкціями 58 114грн.87коп.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 25.03.2009р. у задоволені позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду з наступних підстав.

Перевіркою встановлено, витрати, які були понесені позивачем у зв'язку з придбанням металопродукції, яку в подальшому було реалізовано на експорт склали 3080426грн.06коп., у т.ч. ПДВ 513404грн.34коп.

В свою чергу, доходи, отримані позивачем від реалізації вищезазначеної металопродукції на експорт склали 2786 374грн.58коп.

Таким чином різниця між витратами та доходом має від'ємне значення: - 294051грн.48коп., тобто витрати, понесені позивачем на придбання металопродукції. яку в подальшому було реалізовано на експорт перевищують доходи, отримані від реалізації на експорт.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких носиться до складу валових витрат виробництва. Підпункт 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 кону України "Про податок на додану вартість" не дозволяє відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ, що сплачені у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва.

Пункт 1.11 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" надає право використовувати поняття валових витрат у значені, визначеному Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 зазначеної статті до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

На підставі системного аналізу чинного податкового законодавства можна дійти висновку про те, що ціна товару включає і ПДВ, який враховується лише при визначенні бази оподаткування цим податком. Необхідність виключення ПДВ зі складу валових витрат та валових доходів зумовлена правилами оподаткування податком на прибуток. При цьому терміни "витрати" і "валові витрати" не є тотожними. Зокрема, згідно підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. №334/94-ВР до складу валових витрат не входять витрати на сплату податку на додану вартість, включеного до ціни товару.

Таким чином, саме визначення валових витрат на придбання товарів урахування витрат на сплату ПДВ призвело до помилкового висновку про отримання доходу від зазначених операцій, а тому в цьому випадку дохідність є умовною, оскільки досягнута за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ.

За наведених обставин наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997р. необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є підставою для відшкодування ПДВ, оскільки позивачем не доведено об'єктивності та поважності причин продажу товару за ціно нижчою від ціни придбання, а відповідно і правомірності формування валових витрат та податкового кредиту.

Твердження позивача про те, що нікчемність угоди встановлена лише перевіряючи ми в Акті перевірки, за результатами якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, та її не визнано в судовому порядку недійсною, є помилковими, оскільки, відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається.

Таким чином податковий орган мав підстави вважати правочини нікчемними, та робити висновок, що головною метою платника податку було одержання доходу за рахунок відшкодування ПДВ. Це дає підстави визнати одержання податкової вигоди необґрунтованим.

Крім цього, відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. № 334/94-ВР господарська діяльність -будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, остійною та суттєвою. Отже, істотною умовою визначення діяльності підприємства господарською є спрямованість такої діяльності на отримання доходу.

Закон не містить визначення поняття "дохід", він вживається у загальному значенні, тобто означає позитивний фінансовий (а не податковий) результат за наслідками здійснення відповідних господарських операцій.

В зв'язку з тим, що діяльність Позивача не підпадає під визначення господарської діяльності" у розумінні п. 1.32 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" витрати, пов'язані з такою діяльністю (витрати на придбання металопродукції) не повинні відноситись до складу валових витрат, а відтак і суми сплаченого ПДВ, в силу припису пп. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не повинні включатися до складу податкового кредиту.

Крім того, вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в увалі від 08.10.2008р. по справі, що розглядається.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами, рішення суду прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими по справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізька кондитерська фабрика" на постанову Господарського суду Запорізької області від 25.03.2009р. у справі № 6/340-23/592/08-АП-11/115/09-АП залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 25.03.2009р. у справі № 6/340-23/592/08-АП-11/115/09-АП - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 06.10.2010р.

Головуючий: М.П. Кожан

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко