Справа № 37830/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2010 р. справа № 2а-165/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної адміністрації Запорізької області на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2009 року по адміністративній справі № 2а-165/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про оскарження дій субєкта владних повноважень,-

в с т а н о в и л а :

В травні 20009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати дії відповідача про відмову у проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення незаконними та такими, що порушують його конституційні права та свободи; зобовязати відповідача зробити перерахунок щорічної грошової допомоги, згідно вимог ст.. 48 Закону України № 796, стягнути з відповідача на його користь суму недорахованої щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2000 року по 31.12.2009 року та постійно.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково: визнано дії відповідача про відмову у проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення незаконними та зобовязання УПЗСН Михайлівської районної державної адміністрації зробити перерахунок щорічної грошової допомоги , згідно вимог ст.. 48 Закону України № 796-Х11, й стягнення суми недорахованої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки такими, що не відповідають положенням Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано відповідача зробити перерахунок щорічної грошової допомоги, згідно вимог ст.. 48 Закону України № 796-Х11 на оздоровлення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року, із застосуванням положень ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції , позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що його право на звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод не обмежено будь-яким строком, суд першої інстанції в порушення норм Конституції України своєю постановою відмовив в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2009 року в частині задоволених позовних вимог за 2008 та 2009 роки скасувати, відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної адміністрації Запорізької області в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилались на те, що виплата одноразової допомоги на оздоровлення позивачеві проводилась відповідно до розміру визначеного Кабінетом Міністрів України.

Заперечень на апеляційні скарги не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної адміністрації Запорізької області підлягає задоволенню частково .

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації, Запорізької області як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії, інвалід 3 групи, що підтверджується посвідченням серія № 009018 ( а.с.5) .

Статтею 48 Закону № 796 передбачено, що учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії , інвалідам 3 групи - щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000, 2001-2004 років відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою розмір такої допомоги встановлений для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , а при виплаті за 2005-2009 рік керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В Законах України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати»які приймалися Верховною Радою України на 2000-2005 роки (№ 1766-ІІІ від 01.06.2000р., № 2896-ІІІ від 13.12.2001 р. Ю, № 372-ІV від 26.12.2002 р., які і до сьогодні не визнані не конституційними) встановлено, що прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Тому дія цих законів не надає права для застосовування показників мінімальної заробітної плати розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомоги передбачених Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , оскільки тільки Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються не залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними нормами на відповідний бюджетний рік.

В звязку з чим позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , щодо застосування строків позовної давності в частині задоволених позовних вимог про зобов»язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення в період з 2000-2005,2007 роки , оскільки позивач щорічно отримував допомогу на оздоровлення мав змогу контролювати її розмір, окрім того, законом передбачено виплату позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення, а не відшкодування шкоди.

Позовні вимоги в частині стягнення допомоги за 2006 рік задоволенню не підлягають, оскільки дію абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини четвертої ст.48 Закону було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з п.37 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік». В цей період застосовувалась постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Згідно довідки відповідача щорічна допомога на оздоровлення за 2008р. була виплачена позивачу 11 квітня 2008 року в розмірі 90 грн., за 2009 рік 11 березня 2009 року 90 грн. (а.с.27).

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

На час виплати допомоги позивачу 11 квітня 2008 р. дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" була зупинена.

Виходячи з пріоритетності дії закону того, який прийнятий пізніше, та відповідно до ст.19 Конституції України передбачено, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення повинен був застосовувати положення діючого на той період Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки пункт 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було визнано неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не можна визнати неправомірними, тому підстав для задоволення позовних вимог за 2008 рік немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача зазначену допомогу за 2008 рік, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не приймалося.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що у 2009 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватись відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 1 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права визначеного ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Колегія суддів вважає, що положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік в частині надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки він вже встановлений ст. 48 зазначеного Закону, тому норма Закону в будь-якому випадку має вище юридичну силу ніж постанова КМУ.

В 2009 році змін та доповнень до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не вносилося. Тому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»діє у редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону № 796 і у 2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, у відповідності до ст. 48 зазначеного закону, а не в розмірах визначених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

За вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду від 05 жовтня 2009 року в частині задоволених позовних вимог про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про відмову у проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення незаконними та зобовязання УПЗСН Михайлівської районної державної адміністрації зробити перерахунок щорічної грошової допомоги згідно вимог ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»й стягнути суму недорахованої допомоги за 2008 рік такими, що не відповідають положенням Конституції України та Закону України № 796; зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації зробити перерахунок щорічної грошової допомоги , згідно вимог ст.. 48 Закону України № 796-ХІ на оздоровлення ОСОБА_1 за 2008 рік скасувати, в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В іншій частині постанову Михайлівського районного суду запорізької області від 05 жовтня 2010 року залишити без змін.

Керуючись ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2009 року по адміністративній справі № 2а-165/2009 року за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про оскарження дій субєкта владних повноважень в частині задоволених позовних вимог про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про відмову у проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення незаконними та зобов»язання УПЗСН Михайлівської районної державної адміністрації зробити перерахунок щорічної грошової допомоги згідно вимог ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»й стягнути суму недорахованої допомоги за 2008 рік такими, що не відповідають положенням Конституції України та Закону України № 796; зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації зробити перерахунок щорічної грошової допомоги , згідно вимог ст.. 48 Закону України № 796-ХІ на оздоровлення ОСОБА_1 за 2008 рік скасувати, в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України на протязі 20 днів з моменту проголошення.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко