Справа № 37668/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2010 р. справа № 2а-1236/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2009 року у справі № 2а-1236/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 капітана міліції інспектора адміністративної практики роти ДПС № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, роти ДПС № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2009 року ОСОБА_1А звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати дії інспектора ДПС по складанню постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправними та скасувати постанову інспектора ДПС від 05.05.2009р. про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 82 км/г в населеному пункті, чим порушив вимоги п.12.9 ПДР України. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що правопорушення, яке зазначено в оскарженій постанові, місця не мало, інспектор ДПС безпідставно прийняв рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2009 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України є доведеним, у звязку з чим його правомірно та обґрунтовано притягнуто до відповідальності за скоєне правопорушення.

Не погодившись з постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне зясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не доведено факт скоєння правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2009 року відносно позивача інспектором взводу ДПС ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 111829 по справі про адміністративне правопорушення та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн..

Відповідно до вказаної постанови позивач керуючи транспортним засобом, 05.05.2009 року рухався на 125 км автодороги Харків - Сімферополь зі швидкістю 121 км/г, т.б. перевищив допустиму швидкість 90км/год., на вказаній ділянці дороги, на 31 км/год. та допустив порушення пункту 12.6 ПДР України.

Фіксування швидкості вищевказаного автомобіля здійснювалося інспектором приладом вимірювання швидкості Візир.

Правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в межах наданих повноважень, з урахуванням усіх істотних обставин справи, з додержанням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів правомірності прийнятого рішення суду не надано, у звязку з чим суд вирішив справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст..283 КУпАП відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(п.24) Пленум Верховного Суду України розяснив, що зміст постанови, у справі про адміністративне правопорушення, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в постанові не відображено у якому режимі працював прилад «Візир», що не дозволяє зробити висновок про правомірність дій інспектора ДПС щодо застосування показань такого приладу в якості доказів скоєння правопорушення, оскільки власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст.14-1 КУпАП притягаються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Отже, показання технічного приладу можуть бути використанні як докази в адміністративний справі лише за умови того, що такий прилад має працювати в автоматичному режимі.

Крім цього, відповідно до ст..8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КЗСІ) з підтвердженою відповідністю. Тобто, перед застосуванням на території України «Візир»повинен пройти державну експертизу в Держслужбі спецзвязку і захисту інформації України.

Суду не надано експертного висновку або сертифіката відповідності приладу «Візир», тому будь-яка інформація з цього приладу враховуватися при розгляді справи не може.

Не звернув суд першої інстанції і увагу на те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить у собі відомостей про те, чи повноважний працівник ДАІ здійснював вимірювання швидкості приладом «Візир», в той час, як Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затвердженої наказом МВС №1111 від 13.11.2006р.) передбачено, що до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкцію та склали заліки з використання цих приладів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржену постанову у справі про адміністративне правопорушення не можливо визнати правомірною та обґрунтованою, оскільки постанова не містить в собі посилання на докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, і вказані обставини є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2009 року у справі № 2а-1236/09 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора адміністративної практики роти ДПС № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 серії АР №111829 від 05.05.2009 по справі про адміністративне правопорушення - визнати протиправною та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: Л.А. Божко

ОСОБА_4

Судді:

ОСОБА_5