Справа № 44019/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2010 р. справа № 2а-376/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення олександрійської районної державної адміністрації на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2009 року у адміністративній справі № 2а-376/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації про зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила винести рішення, котрим стягнути з відповідача на її користь 11 218 грн.30 коп., які були недоплачені їй при призначенні щорічної допомоги на оздоровлення на протязі 2004-2009 років.

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2009 року позовні вимоги задоволені частково: зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації здійснити перерахунок, з урахуванням виплачених сум, та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2005, 2007 та 2009 роки.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені вимог позивача. В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що компенсація учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС виплачувалась в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов правильного висновку, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру щорічної грошової допомоги на оздоровлення, відповідач повинен керуватися ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії 037096 від 10 квітня 1997 року (а.с. 10). Відповідно до довідки МСЕК інвалід 2 ої групи, безстроково (а.с.9)

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 19.12.1991 року позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов2язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Розмір виплаченої позивачу разової грошової допомоги у жовтні 2005 року -120 грн., у квітні 2006 року 120 грн., у серпні 2007 року -120 грн., в січні 2008 року -120 грн., у березні 2009 році сплачено 120 грн. (а.с. 6).

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачці застосуванню підлягає ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не постанови Кабінету міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановлювати зазначений порядок, не порушуючи положень Закону.

Пунктом 28 розподілу 11 Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 4 ст.48 Закону № 796 було викладено в наступній редакції : «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та сім»м, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону України «Про бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнано неконституційним, тобто дія ст..48 Закону № 796 з 22.05.2008 року відновлена.

Статтею 71 Закону України «про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету міністрів України в 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не приймались.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у 2009 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно проводитись відповідно д ст.. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права призначеного ст..71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Колегія суддів вважає, що положення ст.71 закону України «про Державний бюджет України на 2009 рік»в частині надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначання розміру щорічної допомоги на оздоровлення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки розмір вже встановлено ст. 48 вищевказаного закону, тому норма Закону має вищу юридичну силу ніж підзаконний нормативний акт ( постанова КМ України).

Таким чином відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону № 796 і у 2009 році сплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до розміру визначеному ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За вищенаведених обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права Постанова суду належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам закону, тому вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.199, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-376/09 року без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст.. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко