Справа № 750/6249/15-а
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/6249/15-а
Провадження № 2-а/750/595/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в :

30.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 28.05.2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про закінчення виконавчого провадження №44208754 щодо виконання виконавчого листа №2а/2506/762/12, виданого 06.06.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова, якими зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Обгрунтував позивач свої вимоги тим, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки судове рішення не виконано, але виконавче провадження безпідставно закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що державним виконавцем були вичерпані всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, проте без участі боржника рішення виконати не можливо.

У судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 від 28.05.2015 року, копія якої позивачу надійшла 20.06.2015 року, закінчено виконавче провадження №44208754 щодо виконання виконавчого листа №2а/2506/762/12, виданого 06.06.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова, яким зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік з підстав, встановлених пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України Про виконавче провадження. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови зазначено про неможливість виконання рішення суду без участі боржника, оскільки штрафні санкції застосовані, направлено подання до правоохоронних органів.

Таким чином, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що постанова суду в частині зобовязання боржника провести виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, залишилась невиконаною.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 49 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо виконати рішення суду без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У оскаржуваній постанові державним виконавцем не зазначено підстав, за яких він прийшов до висновку про неможливість виконання рішення суду без участі боржника, враховуючи, що боржником є юридична особа управління ПФУ в м. Чернігові.

Стаття 75 вказаного Закону передбачає, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд вважає, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлюють виконання у добровільному порядку рішення суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як зазначено в постанові, причиною невиконання судового рішення щодо сплати позивачу грошових коштів за рішенням суду є відсутність державного асигнування на такі виплати.

Проте, Європейським Судом з прав людини у справі Кечко проти України зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Згідно пункту 1 Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції")

Таким чином, суд вважає, що відсутність державного асигнування не є поважною причиною для невиконання Управлінням праці та соціального захисту населення рішень суду, що набрали законної сили.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 17 грудня 2013 року у справі № К/9991/4996/12, від 24 жовтня 2013 року у справі № К/9991/6432/12, від 12 грудня 2013 року у справі № К/9991/9003/12.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд не може визнати оскаржувану постанову правомірною, а тому вбачає підстави для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про закінчення виконавчого провадження №44208754 щодо виконання виконавчого листа №2а/2506/762/12, виданого 06.06.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова, якими зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя: