Справа № 42222/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2010 р. справа № 2а-1610/09/1111

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Кіровограді ради на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2009 року по справі № 2а-1610/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Кіровограді ради про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення недоплаченої допомоги,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Кіровограді ради, в якому просила визнати дії неправомірними щодо відмови виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років починаючи з 01.10.2007 року по 01.10.2010 року, з урахуванням підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму дітей відповідного віку та зобовязання зробити перерахунок вищевказаної допомоги починаючи з 01.10.2007 року по 01.10.2010 року; визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними та зобовязати зробити такий перерахунок.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірним дії відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачці з 29.11.2007 року по 31.12.2007 року щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років; зобовязано відповідача здійснити нарахування позивачу недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.11.2007 року по 31.12.2007 року у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та здійснити її виплату. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено наступне: абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу 3 частини 2 статті 56, та п.14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в II-IV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач в запереченнях просив застосувати наслідки такого строку (а. с. 25).

Позивач звернулась з позовом до суду 03.07.2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.2).

Виходячи з цього строк звернення позивачем до суду з вимогою перерахунку та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року пропущений без поважної причини та в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»статтею 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»визначено, що дана допомога виплачується і застрахованим особам, а стаття 15 була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 гривень щомісячно з січня 2008 року. Тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Щодо вимог позивача про доплату за 2009 рік, колегія суддів приходить до наступного. Вказана допомога з січня 2009 року була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому діючим законодавством України, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на час розгляду справ є чинними, визнані неконституційними не були. Тому суд першої інстанції також правомірно відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Щодо вимог позивача про доплату за 2010 рік, судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість скасувати її та прийняти нову постанову суду. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2009 року по справі № 2а-1610/09 скасувати та винести нове рішення по справі.

Керуючись п. 3 ст. 198, ст. 202, ст. 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Кіровограді ради на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2009 року по справі № 2а-1610/09 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2009 року по справі № 2а-1610/09 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст.. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко