Справа № 635/12010/13-а
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/635/38/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Житенькової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області та Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про захист прав власності,

УСТАНОВИВ:

18.12.2013 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов, якому позивач просить суд визнати протиправною відмову Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області, викладену у висновку №583 від 09.08.2013 року щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійснення відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки, скасувати висновок Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області №583 від 09.08.2013 року, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійсненні відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки, зобовязати Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійснити відповідні дії щодо державної реєстрації земельної ділянки.

Позивачем подано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, причин неявки суду не повідомлено, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи.

Дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

07.11.2009 року ОСОБА_2 придбав за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 реєстровий № 2902 нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Липці, вул. Пушкінська, буд. 2.

Для оформлення права користування земельною ділянкою для обслуговування зазначених нежитлових приміщень позивач звернувся до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. За результатом поданої заяви Липецька сільська рада Харківського району Харківської області винесла рішення XXXV сесії VI скликання від 14 лютого 2013 року про надання Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлових приміщень орієнтовною площею 2,900 га за рахунок земель запасу, промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташованих в с. Липці по вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, для користування нею на умовах оренди. Пунктом 2 цього рішення Липецької сільської ради Харківського району Харківської області передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений та погоджений згідно діючого законодавства, позивач зобовязаний надати до розгляду сільської ради.

На підставі рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем було укладено договір із землевпорядною організацією та виготовлено у 2013 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області.

Для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач подав виготовлену землевпорядну документацію до Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області.

За результатом розгляду наданої на погодження документації Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області надало висновок №583 від 09.08.2013 року, у якому зазначено, що Управління не має підстав погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в подальшому здійснити відповідні дії щодо державної реєстрації земельної ділянки на тій підставі, що згідно наявних в Управлінні планово-картографічних матеріалів (проект формування меж сільських населених пунктів Липецької сільської ради Харківського району, що був розроблений ХФ «Інститут землеустрою УААН» в 1993 році), земельна ділянка, яка пропонується для відведення, розташована на території Липецької сільської ради за межами населеного пункту.

Позивач вважає такі дії Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області протиправними, обґрунтовуючи таке ствердження тим, що відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Статтею 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. (ст. 4 ЗК України). Статею 5 ЗК України закріплено принципи земельного законодавства, до яких, зокрема, належить забезпечення гарантій прав на землю. Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначеною нормою ЗК України гарантовано право власника нерухомого майна на користування земельною ділянкою, на якій розташований даний обєкт нерухомості. Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. У свою чергу ч. 2 ст. 134 ЗК України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування закріплений ст. 123 ЗК України, нормами якої передбачено наступне, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення, формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Нормами ст. 186-1 ЗК України закріплений наступний порядок погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті (до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, за місцем розташування земельної ділянки) оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який зобовязаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органу, зазначеному у частинах першій цієї статті (територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, за місцем розташування земельної ділянки), при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" регламентований вичерпний перелік документів, які мають бути включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до наданих до суду матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовлений Позивачем на підставі рішення XXXV сесії VI скликання Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 14 лютого 2013 року, містить вичерпний перелік матеріалів, зазначений в ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Згідно ст. 173 ЗК України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. Після розробки проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць він підлягає обовязковій державній експертизі землевпорядної документації (ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»).

Нормами ст. 174 ЗК України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Статтями 175, 176 ЗК України закріплений порядок встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних одиниць, відповідно до якого межі адміністративно-територіальних одиниць посвідчуються державним актом України. Форма та порядок видачі державного акта України на межі адміністративно-територіальної одиниці встановлюються Верховною Радою України.

Зазначені норми Закону кореспондуються з нормами ст. 12 ЗК України, якими передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин відноситься, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст.

Відповідно до п.41 ч.1 ст. 26, п. 26 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про визначення меж сільських рад приймаються районними радами виключно на пленарних засіданнях в рамках «прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою». У такому самому порядку приймаються рішення сільським радами про направлення подань про визначення меж сільських рад до районних рад.

Суд погоджується з такими доводами і системно аналізуючи зазначені норми закону приходить до висновку про те, що прийняття рішення про встановлення або зміну меж сільської ради - це виключна компетенція районної ради, яке приймається на пленарному засіданні за поданням відповідної сільської ради; право внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж сільської ради належить виконавчому органу відповідної сільської ради; встановлення і зміна меж сільської ради здійснюється за проектом землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць, який підлягає обовязковій державній експертизі землевпорядної документації; документом, який посвідчує встановлення та зміну меж сільської ради, є державний акт України;особою, відповідальною за підтвердження факту віднесення конкретної земельної ділянки до меж адміністративно-територіального утворення, є голова відповідної сільської ради, на території якої розташована земельна ділянка; до повноважень територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (в даному випадку - Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області) не відноситься вирішення питання щодо віднесення тієї чи іншої земельної ділянки до між адміністративно-територіального утворення.

Підтвердженням факту віднесення спірної земельної ділянки до меж Липецької сільської ради є наступні факти: 14 лютого 2013 року Липецька сільська рада на пленарному засіданні XXXV сесії VI скликання прийняла рішення, яким надала Позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для обслуговування нежитлових приміщень орієнтовною площею 2,900 га за рахунок земель запасу, промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташованих в с. Липці по вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, для користування нею на умовах оренди; В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленому Позивачем на підставі зазначеного рішення Липецької сільської ради, міститься Акт погодження меж земельної ділянки від 01.08.2013 року, я кому голова Липецької сільської ради, ОСОБА_4, своїм особистим підписом, скріпленим печаткою сільської ради, підтвердив той факт, що земельна ділянка, яка розташована в с. Липці, вул. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, суміжна з землями Липецької сільської ради, тобто розташована на її території. До Акту погодження меж земельної ділянки доданий План земельної ділянки, згідно якого спірна земельна розташована в межах Липецької сільської ради; стосовно спірної земельної ділянки визначено вулицю, на якій вона знаходиться (вул. Пушкінська) та присвоєно номер нежитлових будівель, які розташовані на земельній ділянці (№2), а, отже, зазначена земельна ділянка належить до земель Липецької сільської ради Харківського району Харківської області.

Нормами ч.2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області не органом, уповноваженим вирішувати питання віднесення тієї чи іншої земельної ділянки до меж Липецької сільської ради, а, відтак, і вирішувати питання компетенції Липецької сільської ради щодо розпорядження земельною ділянкою, яка розташованою в с. Липці, вул. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, а проект формування меж сільських населених пунктів Липецької сільської ради Харківського району, що був розроблений ХФ «Інститут землеустрою УААН»в 1993 році, не є документом, що посвідчує встановлення та зміну меж Липецької сільської ради.

Зазначені обставини підтверджують, що висновок Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області №583 від 09.08.2013 року є незаконним і необґрунтованим, а Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області, як субєкта владних повноважень, своїм рішенням, яке викладене у вигляді висновку №583 від 09.08.2013 року, не дотримався приписів чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвело до порушень прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи наведене, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими і повністю задовольняє позов.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області, викладену у висновку №583 від 09.08.2013 року щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійснення відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки.

Скасувати висновок Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області №583 від 09.08.2013 року, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул.. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійсненні відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки та зобовязати Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових приміщень, розташованої в с. Липці, вул. Пушкінська, 2 Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та здійснити відповідні дії щодо державної реєстрації земельної ділянки.

На постанову суду може бути подана апеляція до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Назаренко О.В.