Справа № 465/1740/15-а
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.07.2015 року

розглянувши у порядку скороченого провадження відповідно до положень ст.183-2 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років, про зобовязання відповідача провести перерахунок його пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Львівської області від 30.01.2015 №18/35вих.-15 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ) з розрахунку 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплати на користь позивача різниці між фактично отриманою та належною до виплати сумою пенсії за вислугою років із 01.01.2015 року.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 02.09.1982 року по 23.10.2014 роки працював в органах прокуратури України, протягом цього часу обіймав низку прокурорсько-слідчих посад. Остання посада начальник відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при забезпеченні заходів примусового характеру (наказ про звільнення №1498 від 23.10.2014 року). За час роботи до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався. З 02.12.2002 року згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» позивачу було призначено пенсію за вислугу років як працівнику прокуратури. Згідно довідки прокуратури Львівської області №18/35 вих.15 від 30.01.2015 року, сума для нарахування пенсії становить 16 281,09 грн. 04.02.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/35 вих.15 від 30.01.2015 року. У рішенні №12-Л/8 від 18.02.2015 року Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова зазначено, що з врахуванням обмеження максимального розміру пенсії сума до виплати становитиме 9 490,00 грн. та фактично було відмовлено у перерахунку пенсії. Внаслідок таких дій відповідача суму належної позивачу пенсії було визначено значно меншою, ніж та, яка належала б йому у випадку застосування положень законодавства, чинного на момент оформлення пенсії, а отже діями відповідача його було обмежено в реалізації права на отримання пенсії за вислугою років в розмірі 90% від суми відповідного заробітку без обмеження суми пенсії.

Просить визнати протиправними дії відповідача, скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про відмову позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років з 01.01.2015 року згідно норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР) на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/35 вих.15 від 30.01.2015 року, та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова провести щодо позивача перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2015 року згідно норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР) на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/35 вих.15 від 30.01.2015 року про заробіток для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити на його користь різницю між фактично отриманою та належною до виплати сумою пенсії за вислугою років із 01.01.2015 року.

Ухвалою суду від 23.04.2015 року відкрито скорочене провадження по даній справі.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС України сторони в судове засідання не викликалися.

Представник відповідача - Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, подав до суду письмові заперечення у яких зазначає , що з даною позовною заявою не погоджується з тих підстав, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», інших чинних нормативно-правових актів. За матеріалами пенсійної справи встановлено, що пенсію за вислугу років згідно норм Закону України «Про прокуратуру» відповідно до заяви та представлених документів було призначено з 02.12.2002 в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що максимальний розмір пенсій, призначених згідно цього Закону не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб,які втратили працездатність. Обчислення пенсії проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до ст. 50 Закону України «Про прокуратуру», пенсії прокурорам та слідчим прокуратури призначаються в розмірі 70% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Представник відповідача вказує, що позивач за перерахунком звернувся в 2014 році, відповідно зміни, внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» вже діяли і були чинними на той момент. Пенсію за вислугою років згідно представленої позивачем довідки перераховано відповідно до діючого законодавства в розмірі 70% від заробітної плати, що становила 16 281,09 грн. Пенсія, обчислена з врахуванням обмежень максимального розміру, становить 9 490,00 грн. (що становить 10 мінімальних пенсій). Представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини та представлені докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що з 02 грудня 2002 року позивачу призначено управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції яка діяла на час призначення пенсії, у розмірі 90% від суми заробітної плати. Після призначення у 2012 році пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах. Дана обставина не заперечується представником відповідача.

З 23 жовтня 2014 року наказом №1498 від 23.10.2014 позивача звільнено з посади начальник відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при забезпеченні заходів примусового характеру у звязку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

04 лютого 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії та довідки прокуратури Львівської області про заробітну плату від 30.01.2015 №18/35вих.-15, що є підставою для перерахунку пенсії.

Листом з управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова від 18.02.2015 №12-Л/8 позивачу ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було знижено відсоток обчислення «спеціальних» пенсій, зокрема прокурорам з 90% до 80% заробітної плати. Починаючи з 01.05.2014 року пенсії прокурорам і слідчим прокуратури, державним службовцям, народним депутатам, призначаються в розмірі 70% суми їхньої заробітної плати, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Однак, вказані висновки відповідача суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокурорів, до яких законодавцем віднесено і позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на грудень 2002 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на 05.05.2003 року) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Крім цього, відповідно до частин 17, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, що діяла станом на грудень 2002 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились зміни.

Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011, до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частина тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 17.12.2013 року у справі № 21-420а13, ухвалою ВАСУ від 20.06.2013 року по справі К/800/11225/13.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових,фізичних,вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13), що згідно зі статтею 244-2 КАС України є обовязковою для судів, які зобовязані привести судову практику у відповідність до рішень згаданого суду.

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на внесені зміни до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення пенсії, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/12309/13.

Як встановлено судом, останнє підвищення заробітної працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», а відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Таким чином, всі зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які були внесені (прийняті) після призначення позивачу пенсії у грудні 2002 року, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо, не можуть бути застосовані при перерахунку пенсії, а тільки при призначенні пенсії працівникам прокуратури. В даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в межах строку звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років та обмеження її розміру, та зобов'язати відповідача перерахувати пенсію позивачу з 01 січня 2015 року без обмеження граничного розміру пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, що діяла станом на травень 2010 року) в розмірі 90% від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Львівської області від 30.01.2015 №18/35вих.-15, а також виплатити позивачу різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2015 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, що діяла станом на травень 2010 року), ст.ст.2,6,14,17-20,72,94,158-163,167,186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова стосовно відмови у перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2015 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/5 вих.-15 від 30.01.2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова провести щодо ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2015 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) згідно довідки прокуратури Львівської області від 30.01.2015 року № 18/35 вих.-15 про заробітну плату для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 01.01.2015 року.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя: Г.П.Мигаль