Справа № 826/6021/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6021/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.,

за участю: представника позивача Зименка А.І.(довіреність від 16.04.2015 р),

представника відповідача Касуленка В.В. (довіреність від 12.02.2015 р),

представника третьої особи Кумко О.Д. (довіреність від 30.09.2014 р),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна Фіскальна служба України, про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо вирішення клопотання від 24.12.2014 №444-ЮС та скасувати наказ від 27.05.2010 №594 в частині застосування до них спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи, що судом не надано належної оцінки встановленим фактам, а також порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апелянт наголошує, що за період дії санкції вжито усіх залежних від нього заходів для приведення власної зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із вимогами законодавства.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, представники відповідача та третьої особи проти цього заперечували, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.05.2010 №594 з 16.06.2010 до позивача застосовано спеціальну санкцію - режим індивідуального ліцензування за певні порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

24.12.2014 позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням №444-ЮС про скасування цієї спеціальної санкції, проте, йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача, що останній і довів суду як суб»єкт владних повноважень, при цьому, суд виходив з наступного.

Так, відповідно до ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі, зокрема, спеціальні санкції: тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб'єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

У разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

З метою уточнення інформації центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

Також, пунктами 4.5, 4.6, 4.7 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року № 52, передбачено, що у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного Закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону, а також якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Так, після отримання від позивача клопотання про скасування спеціальної санкції, відповідач звернувся до Державної фіскальної служби України із запитом для отримання додаткової інформації щодо діяльності позивача, на що листом від 02.04.2015 Державна фіскальна служба України повідомила, що прострочена дебіторська заборгованість за контрактом з ООО «Гама+1» не погашена; інформація про ліквідацію чи банкрутство нерезидента відсутня; вжиті позивачем заходи не призвели до усунення допущених порушень законодавства України та не гарантують виконання Закону та/або пов'язаних з ними законів України. Державна фіскальна служба України повідомила, що вважає недоцільним скасування дії спеціальної санкції.

Пунктом 2.4 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій визначено перелік доказів, що підтверджують вжиття резидентом практичних заходів, до якого віднесено неможливість виконання рішення суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України на території іноземної держави про стягнення з нерезидента заборгованості в зв'язку з: ліквідацією нерезидента, яка підтверджена копією документа вповноваженого органу країни розташування сторони договору, легалізованою в установленому порядку; банкрутством нерезидента та/або відсутністю коштів на рахунках або майна та доходів нерезидента, які можуть бути стягнені в установленому законодавством порядку; неможливістю встановити місцезнаходження нерезидента (розшук), про що свідчить довідка компетентних органів країни нерезидента, засвідчена в установленому порядку; витратами на виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості нерезидента, у тому числі на оплату юридичних послуг, що значно перевищують саму суму боргу, та інші дії, підтверджені документально.

Якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності в період дії спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - усунуто порушення законодавства або вжито практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" або пов'язаних з ним законів України, Державною податковою адміністрацією може готуватися подання про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальної санкції (пункт 2.5 цього Порядку).

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності відмови відповідача у зв»язку з ненаданням позивачем достатніх належних доказів, які б підтверджували вжиття ним усіх можливих практичних заходів, визначених Порядком взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, до того ж, при наявності заперечень проти скасування санкції з боку Державної фіскальної служби України.

Доводи апелянта щодо надання судом першої інстанції переваги підзаконному акту, яким є Порядок взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затверджений наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України від 9 листопада 2006 р. N 340/672 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 січня 2007 р. за N 30/13297 , перед Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», є безпідставними, оскільки зазначений Порядок затверджений ,саме, відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та з метою підвищення оперативності дій із запобігання порушенням законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 23 липня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.