Справа № 2а-1870/5582/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/5582/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Вольської А.Г.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Пасажирське вагонне депо Чернівці" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Чернівці» (далі позивач, ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту відповідач, Сумський прикордонний загін), в якій просило:

- скасувати постанову відповідача від 25.07.2011року №44 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень про накладення на ДТГО «Львівська залізниця» штрафу у розмірі 8500грн;

- стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову не зазначив в ній, які саме документи необхідні для перетину державного кордону були відсутні у пасажира ОСОБА_2, та які норми права при цьому порушені Залізницею. Відмічав, що надані пасажиром ОСОБА_2, під час посадки в поїзд провіднику квиток із зазначенням у ньому його прізвища та номера посвідки на своє ім'я, який відповідав запису у квитку, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_2, мав необхідні документи для в'їзду до України. Крім того зазначив, що тільки на працівників Державної прикордонної служби України в межах визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю та пропуску в установленому порядку осіб у разі наявності належно оформлених документів. Виходячи з викладеного, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував повністю, вважав постанову №44 від 25.07.2011р. про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень про накладення штрафу в розмірі 8500,00грн. прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинам справи. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.17-20).

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій справу просив розглядати у його відсутності (а.с.14).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмовому запереченні (а.с.17-20), просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 13.07.2011 року о 20год. 15хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу №141 сполученням «Москва - Чернівці» в вагоні №03 прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Зернове» Сумського прикордонного загону було виявлено особу без громадянства ОСОБА_2, 04.01.1945р.н., який на паспортний контроль пред'явив посвідчення особи без громадянства Російської Федерації без в'їзної візи.

Враховуючи той факт, що громадянином ОСОБА_2 було здійснено спробу незаконного перетину державного кордону без відповідних документів, що дають право на перетинання державного кордону України, відносно нього було складено протокол про адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, який було розглянуто суддею Середино-Будського районного суду Сумської області, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного (а.с.21-25,28).

13.07.2011року відносно особи без громадянства Російської Федерації ОСОБА_2 згідно зі ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» було прийнято рішення №691 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства з підстав відсутності вїзної візи (а.с.26-27).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

13.07.2011року відповідачем відносно перевізника ДТГО «Львівська залізниця» у присутності представника перевізника провідника ОСОБА_3 складено протокол №99530140 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень за невиконання перевізником обовязку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для вїзду до держави прямування, що призвело до спроби перевезення через державний кордон України одного пасажира особи без громадянства Російської Федерації ОСОБА_2, яким не було надано вїзної візи (а.с.29-30).

У протоколі зазначено особу представника перевізника провідника вагону ОСОБА_3, який був присутній при складанні протоколу. Від підпису та пояснень провідник відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.29-31).

Згідно ст.12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п'ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформляється постановою відповідної особи.

На підставі протоколу від 13.07.2011р. №99530140 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, першим заступником начальника Сумського прикордонного загону начальником штабу ОСОБА_8 25.07.2011р. винесена постанова №44 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ДТГО «Львівська залізниця» накладено штраф у розмірі 8500,00 грн. (а.с.8-9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт» залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо; залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі.

Відповідно до п. 2 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010р. №751, пункт пропуску через державний кордон - спеціально виділена територія на залізничних і автомобільних станціях, у морських і річкових портах, в аеропортах (на аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт», постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №457 «Про затвердження Статуту залізниць України», п. 1.4 Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державної податкової адміністрації України від 24 жовтня 2001 р. №712/431 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 лютого 2002р. за №116/6404, міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16.01.1997 р. (далі по тексту Угода) громадяни держав однієї Сторони можуть вїжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз, по документам, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, зазначеним в Додатках 1 і 2.

При цьому приписами вказаної угоди не передбачено, що безвізовий режим поширюється і на осіб без громадянства.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні, особа без громадянства ОСОБА_2, слідував на вїзд на територію України, не маючи при собі вїзної візи. Таким чином, виходячи з положень Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» та Угоди суд приходить до висновку, що у особи без громадянства ОСОБА_2 були відсутні документи, необхідні для вїзду до держави прямування, а саме вїзна віза. Відсутність вказаного документа зафіксовано і в оскаржуваній постанові, а тому доводи позивача з цього приводу не приймаються до уваги.

Посилання позивача на те, що тільки на працівників Державної прикордонної служби України в межах визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю та пропуску в установленому порядку осіб у разі наявності належно оформлених документів є безпідставними, оскільки приписами Закону України «Про залізничний транспорт» прямо передбачено обовязок перевізника при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи (ст.22-1 Закону).

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення. Справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, з огляду на те, що перевізником не було виконано обовязку перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, факт чого не було спростовано в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідачем оскаржувана постанова №44 від 25.07.2011 р. було винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», Законом України «Про залізничний транспорт», а тому суд не вбачає підстав для її скасування та задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи, що судове рішення прийнято на користь відповідача, судові витрати, згідно ст. 94 КАС України відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Пасажирське вагонне депо Чернівці" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови від 25.07.2011 року №44 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 29.08.2011року.