Справа № 2-а-18/11
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-18/11
ПОСТАНОВА

іменем України

10 лютого 2011 року м. Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Гамули Б.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі (далі Управління) про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі, передбаченому ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

встановив :

У поданій до суду 5 січня 2011 року позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в зоні гарантованого добровільного відселення, та є потерпілою від Чорнобильської катастрофи третьої категорії.

У звязку з цим відповідно до ч.2 ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року (далі - Закону), відповідачем їй повинна виплачуватись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Останнім їй на порушення вимог зазначених статей Закону згадані доплати виплачуються у значно менших розмірах.

Просить суд постановити рішення, яким визнати дії відповідача щодо невиплати їй у повному розмірі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої ст.51 Закону протиправними, зобовязати його провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, як це передбачено згаданою статтею Закону, за період з 5 липня 2010 року по день звернення до суду з позовом, та проводити такі виплати і надалі.

Відповідач, отримавши 28 січня 2011 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими матеріалами, у встановлений ч.3 ст.183-2 КАС України строк заперечення проти позову чи заяви про його визнання не подав.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою та потерпілою від Чорнобильської катастрофи третьої категорії. Дані обставини стверджено паспортом, пенсійним посвідченням, посвідченням громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Вказаний населений пункт відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст.51 Закону особам, віднесеним до категорії 3, щомісячно призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказаний розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, зазнав змін, що відбулись відповідно до п.п.9, п.п.13 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 01 січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення, а тому вказані статті залишились чинними в первинній редакції.

Відповідач згідно його листа виплачував позивачці додаткову пенсію в розмірі 10 прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачці розміру додаткової пенсії застосуванню підлягає ст.51 Закону, а не згадана постанова, оскільки остання істотно звужує обсяг раніше встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що відповідач зобовязаний здійснити перерахунок позивачці додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 51 Закону із застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст.21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»і цей перерахунок має бути здійснений за період з 5 липня 2010 року по 5 січня 2011 року з врахуванням виплачених їй сум.

Дії відповідача щодо невиплати позивачці додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в таких розмірах є протиправними.

Суд вважає, що вимоги позивачки в частині зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати в майбутньому додаткову пенсію відповідно до ст. 51 Закону, є безпідставними, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси осіб, які вже відбулися чи відбуваються, а не ті, що можуть бути допущені в майбутньому. Крім того, порядок та підстави нарахування пенсії можуть бути змінені законодавством, а тому суд не може застосувати такий спосіб захисту прав на майбутнє.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2 КАС України, ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області щодо невиплати ОСОБА_1, як особі, віднесеній до категорії 3, пенсіонеру, яка проживає на території гарантованого добровільного відселення, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 5 липня 2010 року по 5 січня 2011 року протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1, як пенсіонеру, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 (двадцяти пяти) процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.2 ст.51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 5 липня 2010 року по 5 січня 2011 року із врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Суддя: Б. С. Гамула