Справа № 23749/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2010 р.справа № 2а-1725/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кредитної спілки Дніпропетровщини, м. Дніпропетровськ

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2009 року.

у справі № 2а-1725/08/0470 (категорія статобліку-2.6)

за позовом Кредитної спілки Дніпропетровщини, м. Дніпропетровськ

до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровська

про визнання незаконними дій , -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка Дніпропетровщини звернулось до суду із адміністративним позовом до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції , в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати дії відповідача щодо зобовязання позивача здійснити зняття арештів із заставленого майна, викладені у листі Жовтневого ВДВС від 05.03.2008 р. вих. 8183 незаконними; - визнати бездіяльність відповідача щодо невиконання вимог виконавчого напису №1-3368 від 17.04.2007 р.- незаконною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушує вимоги чинного законодавства, а саме, Закон України «Про виконавче провадження», оскільки не виконує виконавчих дій щодо звернення стягнення на заставлене майно (автомобіль) боржника, яке, на думку позивача, підлягає передачі у власність стягувачу Кредитній спілці Дніпропетровська, не вилучає його, а передає актом державного виконавця від 06.06.2007 року на відповідальне зберігання третій особі, яка ніякого відношення ні до заставленого автомобіля, ні виконавчого провадження не має. В обґрунтування своїх доводів позивач також зазначив , що відповідно до п.5.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, у разі присудження стягувачеві предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети в боржника і передає їх стягувачеві, про що складає відповідний акт. Крім цього, як зазначає позивач, відповідач повідомив позивач листом від 05.03.2008р. про те, що на заставлене майно накладено ще декілька арештів, що робить неможливим передачу арештованого майна спеціальній організації для подальшої реалізації автомобіля, у звязку з чим він пропонує позивачу вирішити питання щодо скасування зазначених арештів для проведення реалізації арештованого майна та зазначає, що у разі перешкоджання стягувача у провадженні виконавчих дій, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, буде повернуто стягувачеві.

Такі дії органу ДВС, на думку позивача, порушують його законні права та інтереси і повинні бути визнані протиправними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2009 року у задоволені позову було відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що дії державного виконавця, повязані із виконанням виконавчих написів № 1-3368 від 17.04.2007 року, №1-3367 від 17.04.2007 року Державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, щодо звернення стягнення на автомобіль RENAULT MAGNUM AE 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN VF 611GТА000101208, 2000 року випуску, який належить Антонюк

ОСОБА_2, на користь Кредитної спілки Дніпропетровщини у сумі 83021,58 грн., 125601,50 грн., відповідають нормам ч.1 ст.5, ч.1 ст.58, ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стосовно названого автомобіля існують інші обтяження, зокрема приорітетні публічні обтяження податкова застава та арешт, застосований слідчим.

Суд зазначив, що повноваження щодо скасування чи зняття арештів, накладених іншими органами державної влади у виконавчої служби відсутні, а посилання позивача на бездіяльність відповідача матеріалами справи спростовуються.

Не погодившись із постановою окружного адміністративного суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Особа, що подала апеляційну скаргу, посилається на неповне зясування судом обставин справи та не відповідність рішення суду фактичним обставинам.

Позивач також зазначає, що суд не виконав дій, передбачених ч.II ст. 2 КАС України.

Позивач вказує, що суд першої інстанції не зясував правомірність зобовязань та пропозицій, які Жовтневий ВДВС ДМУЮ направив Кредитній спілці Дніпропетровщини у листі від 05.03.2008 року вих. № 8183 та які мають істотне значення для вирішення питання про неправомірність Жовтневого ВДВС ДМУЮ.

Цим листом «пропонується (Кредитній спілці Дніпропетровщини) у 7-денний строк з моменту отримання даної вимоги вирішити питання щодо скасування арештів Прокуратури Жовтневого району, Жовтневої ДПІ та слідчого по ОВД СО УМВС ОСОБА_3 для проведення реалізації арештованого майна»та зазначає, що «у разі перешкоджання стягувачем у проваджені виконавчих дій, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, буде повернуто стягувачеві».

Зазначена у листі «пропозиція»є протиправною, оскільки жодний нормативний акт не дає законних підстав стягувачу звертатися до осіб, які наклали арешт на майно (прокуратура, слідчий відділ, податкова інспекція), з вимогою скасувати накладені ними арешти на заставлене майно, яке належить боржнику.

В постанові суд першої інстанції дійшов висновку, про законність передачі предмету застави за актом державного виконавця від 06.06.2007року на відповідальне зберігання третій особі, яка ніякого відношення ні до заставленого автомобіля, ні до виконавчого провадження не має.

Однак, відповідно до п.5.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій №74/5 від 15.12.1999р., у разі присудження стягувачеві предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети в боржника і передає їх стягувачеві, про що складає відповідний акт.

Відповідно до виконавчого напису № 1-3368 від 17.04.2007 року, вчиненого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, на заставлений автомобіль RENAULT MAGNUM AE 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN VF 611GТА000101208, 2000 року випуску, пропонується звернути стягнення у відповідності до п.5.1, 5.2 договору про заставу майна від 05.10.2005 р., посвідченою Сьомою Дніпропетровською держнотконторою за реєстр. № 1-14114.

У зазначених пунктах договору застави вказано: «5.1. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано Заставодавцем відповідно до Основного договору.

5.2. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється в позасудовому порядку шляхом передачі предмета застави у власність Заставодержателя на підставі виконавчого напису нотаріуса».

Отже, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про законність дій Жовтневого ВДВС ДМУЮ, не зважаючи на пряме порушення останнім норм закону.

Відповідач заперечень на апеляційну скаргу не надав, представника у судове засідання не направив. Про час та місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи

апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовується наступне. Згідно договору про заставу майна від 05.10.2005року, в якому заставодавець -ОСОБА_4, а заставодержатель - Кредитна спілка Дніпропетровщини, предметом застави є наступне майно: автомобіль RENAULT MAGNUM AE 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN VF 611GТА000101208, 2000 року випуску.

Згідно п.п.1.1. вказаного договору застави Заставодержатель має право у разі невиконання Заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором № 0210-К від 05.10.2005р. отримати задоволення за рахунок вартості майна, заставленого на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до виконавчого напису Державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, пропонується звернути стягнення у відповідності до п.5.1., 5.2 договору про заставу майна від 05.10.2005р. на майно з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача Кредитної спілки Дніпропетровщини в сумі 83021,58 грн.

Актом державного виконавця від 06.06.2007 року встановлено, що автомобіль RENAULT MAGNUM AE 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN VF 611GТА000101208, 2000 року випуску, передається на відповідальне зберігання директору ТОВ «Інтер Транс Сервіс»ОСОБА_5.

Згідно листа відповідача від 05.03.2008 року № 8883, направленого на адресу позивача, та отриманого останнім, у Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № В14-1/08 та зазначено, що станом на 05.03.2008 року за боржником (ОСОБА_4В.) зареєстровано автотранспортний засіб - автомобіль ОСОБА_6, державний знак НОМЕР_1.

Також, у вищевказаному листі вказана черговість задоволення вимог стягувачів по зведеному виконавчому провадженню відносно боржника ОСОБА_4 та зазначено, що перша черга - забезпечені заставою вимоги про стягнення вартості заставленого майна: виконавчі написи №1-3367 від 17.04.2007 року Державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 про звернення стягнення на автомобіль RENAULT MAGNUM AE 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN VF 611GТА000101208, 2000 року випуску, який належить ОСОБА_4, на користь Кредитної спілки Дніпропетровщини у сумі 83021,58 грн., 125601,50 грн., відповідно.

Із листа від 05.03.2008 року № 8883 видно, що згідно інформаційної довідки ВРЕВ №1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області (№14/1РЕР-368 від 12.12.2007р., на автомобіль ОСОБА_6, державний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, накладено арешти, не враховуючи Жовтневого ВДВС, наступні: прокуратура Жовтневого району, ДПІ в Жовтневому районі, застава «Кредитна спілка», слідчий по ОВС СВ УМВС України ОСОБА_3, У листі вказано, що наявність вищезазначених арештів робить неможливим передачу арештованого майна спеціальній організації для подальшої його реалізації, у зв'язку з чим позивачу пропонується вирішити питання щодо скасування накладених на майно арештів для проведення реалізації арештованого майна.

05.03.2008 року Жовтневою ВДВС було направлено лист до прокуратури Жовтневого району за № 8204 з проханням вирішити питання щодо скасування вищезазначеного арешту для проведення реалізації арештованого майна.

Згідно відповіді прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська Рудь І.І., вироком

Жовтневого районного суду ОСОБА_4 засуджена за ч.І ст.366 КК України до одного

року обмеження волі. Питання щодо зняття арешту, накладеного на майно в ході досудового

слідства, може бути вирішено судом за зверненням зацікавлених осіб.

Встановивши зазначені обставини, колегія суддів дійшла наступних висновків

Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність кількох обтяжень щодо автомобіля, який належить боржнику ОСОБА_4, правовідносини стягувача, боржника, інших кредиторів та державного виконавця повинні регулюватися Законами України «Про виконавче провадження»та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»(далі Закон 1255).

Відповідно до ч.І ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

В силу ч.І ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Згідно із ч.І ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем (далі - зберігачеві), під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржникові, стягувачеві, а у випадках, коли обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачеві.

Як свідчать матеріали справи та пояснення сторін, вказані дії державним виконавцем було вчинено.

Посилання позивача на ту обставину, що майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання стягувачу, колегія судів вважає такими, що суперечать нормам ч.I ст. 58 Закону «Про виконавче провадження», а отже, неправомірними.

Посилання позивача на ту обставину, що згідно виконавчого напису та умов договору застави звернення стягнення на майно боржника повинно відбутися шляхом передачі предмета застави у власність стягувача, не приймається колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.

Державний виконавець, який не є стороною за договором, відповідно до ст. 19 Конституції повинен діяти у відповідності до діючого законодавства.

Порядок звернення стягнення на заставлене майно регулюється ст.52 Закону «Про виконавче провадження», яка зокрема, передбачає необхідність реалізації предмета застави.

Посилання позивача на норми п.5.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у названому пункті йдеться про звернення стягнення на предмети, які присуджені саме стягувачу.

Крім того, слід зазначити, що звернення будь якого стягнення на майно у даному випадку повинно здійснюватись з урахуванням норм законодавства щодо інших кредиторів.

Як, свідчать матеріали справи, стосовно спірного майна на момент здійснення виконавчого провадження було застосовано не публічні обтяження арешт слідчого, обтяження ДПІ у Жовтневому районі, здійснювалось зведене виконавче провадження.

Відповідно до діючого законодавства державний виконавець не є особою, наділеною правом щодо скасування обтяжень, зокрема арешту.

Згідно ст. 52 Закону «про виконавче провадження» державний виконавець розяснює яє заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Зазначені дії були вчинені Жовтневим ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, шляхом направлення позивачу листа від 05.03.2008 року № 8183.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що дії відповідача, які оскаржує позивач,не суперечили діючому законодавству, відповідали повноваженням та межі діяльності органів Державної виконавчої служби, що виключає підстави для задоволення позову.

Отже, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі спростовуються зазначеним вище.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Кредитної спілки Дніпропетровщини, м. Дніпропетровськ залишити без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2009 р. без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200,205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Кредитної спілки Дніпропетровщини, м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2009 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 30.12. 2010 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

ОСОБА_7