Справа № 16640/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2010 р.справа № 2а-322/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Божко Л.А. Коршуна А.О.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення допомоги на дитину, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, в якому просила суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо недоплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з квітня 2007 року по грудень 2008 року, стягнути з відповідача на її користь борг з державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.04.2007р. по 31.12.2008 року у сумі 7757,61грн., зобовязати відповідача в подальшому нараховувати та сплачувати державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з встановленого законом поточного розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, звернути до негайного виконання постанову в частині стягнення на її користь боргу з державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.04.2007р. по 31.12.2008 року у сумі 7757,61грн.. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнанні неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Відповідач проти позову заперечував по суті заявлених вимог та не ставив питання про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України (а.с.18-20).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області здійснити нарахування ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»та здійснити її виплату. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено..

Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування, апелянт посилався на те, що здійснював виплати вказаної допомоги у відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік та у межах передбаченого цим законом обсягу видатків.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка до суду не направляла, постанову суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувала.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідач ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не ставив питання про застосування положень ч.1 ст.100 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до суду може бути підставою для відмови у задоволенні позову лише за умови, коли на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно з положеннями ст.. 195 КАС України, суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не може вирішувати питання, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції

Колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин відсутні підстави щодо застосування положень ч.1 ст.100 КАС України по даній справі.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.8).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до 31 грудня 2007 року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачці були призначені та виплачувалась вказана допомога у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Суд першої інстанції вірно визначив період в 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років..

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Тому, відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Відносно стягнення з відповідача на користь позивачки нібито недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність заборгованості з цього приводу, оскільки вказана допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн., а позивачці було сплачено у січні-грудні 2008 року 144,10 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі в січні-грудні 2008 року. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Та обставина, що в абзаці другому резолютивної частини оскаржуваної постанови не зазначений розмір прожиткового мінімуму, встановленого Державним бюджетом на 2007 рік, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення у цій частині, оскільки, при необхідності, відповідач не позбавлений права звернутись до суду за розясненням рішення у цій частині

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 15 жовтня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: А.О. Коршун