Справа № 820/1081/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2015 р. м. Київ К/800/22742/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Мороз Л.Л. Розваляєвої Т.С.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі №820/1081/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року управління Пенсійного фонду в м.Сєвєродонецьку Луганської області звернулося в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просило стягнути з відповідача витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності та втраті годувальника на загальну суму 941,28 грн., а саме: витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 371,48 грн.; витрати та доставку пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 569,80 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області здійснювало виплату пенсії (в т.ч. витрати на доставку) по інвалідності та втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам: ОСОБА_1, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 10.03.1993 року №2 та довідкою МСЕК за №0010911, за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 371,48 грн. та ОСОБА_2, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 17.11.1992 року та довідкою МСЕК за №0010911, за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 569,80 грн. Оскільки пенсію громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2 виплатив ПФУ, то відповідач повинен відшкодувати витрати ПФУ по її виплаті та доставці.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду в м.Сєвєродонецьку Луганської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акту про нещасний випадок на виробництві від 10.03.1993 року №2 внаслідок нещасного випадку ОСОБА_1 отримав інвалідність. Довідкою огляду у МСЕК до довідки №125603 встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок трудового каліцтва, безстроково. Зідно акту про нещасний випадок на виробництві від 17.11.1992 року внаслідок нещасного випадку - падіння з висоти, ОСОБА_2 отримав інвалідність, який відповідно довідки огляду у МСЕК до довідки №0010911 є інвалідом ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва, безстроково.

Позивачем за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року здійснена виплата пенсій (в тому числі витрати на її доставку) по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам ОСОБА_1 на загальну суму 371,48 грн.. а також ОСОБА_2 на загальну суму 569,80 грн..

Позивач направив на адресу відповідача акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за вказаниииййй період.

З актів щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року, вбачається, що відповідач підписав зазначені акти.

При цьому суди зазначили, що надані позивачем акти про нещасний випадок на ОСОБА_1 та ОСОБА_2, складені з порушеннями: акт про нещасний випадок на ОСОБА_1 складений з порушенням Положення, а саме: в п.5 не визначено стать потерпілого, не заповнений п. 7 "розряд, клас", в п. 12 відсутні відмітки про виконання, не заповнена кодова частина акту; акт про нещасний випадок на ОСОБА_2 складений з порушенням Положення, а саме: акт ф. Н-1 не зареєстрований в установленому порядку (відсутній номер акта), не заповнений п.1 "Міністерство, відомство", не заповнений п.3 "Підприємство, яке направило працівника", в п.4 не повинен міститися табельний номер, в п.5 не визначено стать потерпілого, в п. 12 відсутні відмітки про виконання, не заповнений п.13.1 "Підприємство, працівниками якого є особи", не заповнена кодова частина акту, не заповнений п. 15 "Наслідки нещасного випадку" за підписом начальника та бухгалтера підприємства.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи в позові виходили з того, що акти про нещасний випадок на виробництві відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 складенні з порушенням вимог Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тому у відповідача відсутній обов'язок щодо відшкодування витрат, понесених виплатою вазаних пенсій.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновкам судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача відшкодувати позивачу витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності та по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено ст. 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною другою статті 24 вказаного Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку відшкодування витрат, розробленого та затвердженого ПФУ і Фондом відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Законів України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та "Про пенсійне забезпечення" відшкодуванню Фондом підлягають, зокрема, виплачені суми основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Оскільки відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві покладене на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, то суд касаційної інстанції вважає, що висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у Фонду обов'язку з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Посилання судів першої та апеляційної інстанції щодо складання у 1992,1993 роках актів про нещасний випадок з порушеннями і їх невідповідність Положенню безпідставні та не ґрунтуються на законодавчих нормах, які регулюють спірні правовідносини, оскільки спір виник щодо відшкодування виплачених пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, які уже призначені і тривалий час виплачуються, а не спір щодо права на призначення вказаного виду пенсії.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень, які підлягають скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позову. Спір щодо виплачених сум по вказаних пенсіях між сторонами відсутній, тому стягненню на користь позивача підлягає сума витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності: ОСОБА_1 371,48 грн.; ОСОБА_2 за 569,80 грн.; на загальну суму 941,28 грн. за період з 01.09.2014р. по 31.12.2014р.

Керуючись ст.ст.220,222,223,229,230,232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Сєверодонецьку Луганської області задовольнити.

Постанову постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Позов управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на користь управління пенсійного фонду України в м.Сєверодонецьку Луганської області витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2014р. по 31.12.2014р у сумі 941,28 грн., виплачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: