Справа № 33525/09
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2010 р.

справа № 2а-9116/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 16.09.2009 року у справі №2а-9116/09/0470

(категорія статобліку –6.11)

за позовом:

Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до:

про:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі Ост»

стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИЛА:

10.07.2009р. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі Ост» ( далі –ТОВ «Фоззі Ост») про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 150365,68 грн. та пені у розмірі 5112,75 грн. /а.с. 2-3/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2009р. відкрито провадження в адміністративній справі №2а-9116/09/0470 за вищезазначеною позовною заявою та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1/.

Посилаючись у позовній заяві на те, що протягом 2008р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб-інвалідів, оскільки норматив працевлаштування осіб-інвалідів для відповідача у 2008р. становить 64 особи, а протягом 2008р. у відповідача було працевлаштовано 56 осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у зв’язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 150365,68 грн. за 8 не зайнятих особами-інвалідами посад, виходячи із середньорічної заробітної плати на підприємстві відповідача у 2008р. за кожну незайняту особою-інвалідом посаду, оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просить суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 150365,68 грн. та пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5112,75 грн., а разом стягнути 155478,43 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2009р. у справі №2а-9116/09/0470 Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Фоззі Ост»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році та пені (суддя Юхно І.В. ) /а.с. 73-75/.

Позивач –Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу / а.с. 80-84/, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, та нормам чинного законодавства, оскільки обов’язок щодо сплати адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до вимог чинного законодавства не ставиться в залежність від того вживав чи ні роботодавець низку необхідних, передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів, судом першої інстанції ухвалено у даній справі рішення з порушенням норм чинного матеріального права, просить постанову суду першої інстанції від 16.09.2009р. у даній справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Представники позивача у судове засідання не з’явився. Позивач про день, годину та місце розгляду справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 96,98/, надав суду письмову заяву у який просить суд розглянути дану адміністративну справу у відсутність свого представника / а.с. 100/. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника позивача.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, та просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 16.09.2009р. у даній справі залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов’язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»цей Закон визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на 2008р. для підприємства відповідача становить 64 робочих місця /а.с. 4,5/, і цей норматив відповідачем у 2008р. не виконано.

Також судом під час з’ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами встановлено, що відповідачем у справі вчинено низку заходів щодо працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, так у 2008р. на підприємстві створено робочі місця для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, відповідач протягом 2008р. подавав до Кіровського районного центру занятості звіти про наявність на підприємстві вакансій для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, за формою №3-ПН, у яких зазначав посади на яких може використовуватись на підприємстві праця осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, вимоги для осіб-інвалідів для заміщення вакантних посад на підприємстві, крім цього відповідач протягом 2008р. розміщував у друкованих засобах масової інформації, телевізійному ефірі оголошення щодо працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, зазначені обставини підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та знаходяться у матеріалах справи /а.с. 24-67, 7 зворотна сторона/.

Аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» дає можливість зробити висновок про те, що обов’язок підприємства з створення робочих місць для інвалідів, інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не супроводжується обов’язком підприємства займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників-інвалідів на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції закону від 23.02.2006р., шляхом безпосереднього звернення інвалідів до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, яке регулює питання надання соціальних гарантій інвалідам в Україні, і враховуючи, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що відповідачем здійснено усі залежні від нього заходи з створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, повідомлено компетентні органи про наявність вільних місць для працевлаштування інвалідів, працевлаштування яких не відбулось незалежно від волевиявлення відповідача, колегія суддів приходить до вважає, що суд першої інстанції зробив правомірний висновок щодо відсутності вини відповідача у невиконанні нормативу з працевлаштування інвалідів у 2008р., що у свою чергу виключає можливість покладення на відповідача у справі відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за вчинене правопорушення, яке полягає у невиконанні у 2008р. нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини та ухвалено законне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і враховуючи , що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією не встановлено тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції від 16.09.2009р. у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2009р. у справі №2а-9116/09/0470 –залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено –13.01.2011р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко