Справа № 263/4244/15-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хараджа Н.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №263/4244/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г. розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі відділу примусового виконання рішень на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року у справі № 263/4244/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі відділу примусового виконання рішень про визнання противоправними дії, визнання противоправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звенувся з позвом до суду до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі відділу примусового виконання рішень у якому просив визнати противоправними дії відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про стягнення з нього виконавчого збору від 09.12.2014 року по виконавчому провадженню №45649246, визнати противоправною та скасувати постанову від 09.12.2014 року про стягнення з нього виконавчого збору.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.12.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 263/10009/13-ц, виданого 25.09.2014р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про: в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5507797,48 гри. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. За п.2 резолютивної частини вказаної постанови боржнику, ОСОБА_2, необхідно самостійно виконати виконавчий лист №263/10009/13-ц, виданий 25.09.2014р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області у 7-денний строк з моменту винесення цієї постанови шляхом перерахування боргу на депозитний рахунок Головного управління юстиції в Одеській області розрахунковий рахунок 4626, , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області. 09.12.2014 року позивач надав державному виконавцю письмові пояснення, в яких зазначив, що автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1, який належить йому на праві власності було передано за дорученням від 19.08.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та місцезнаходження вищезазначеного транспортного засобу на сьогоднішній день йому невідоме. Проте, не зважаючи на вказане пояснення, 09.12.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.12.2014р. по ВП №45649246, якою було постановлено: стягнути з ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 550779,75 грн., яка на думку позивача є протизаконною та підлягає скасуванню.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року у справі № 263/4244/15-а, позов задоволено, внаслідок чого, визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.12.2014р. по ВП № 45649246. Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.12.2014р. по ВП № 45649246. Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови порушені норми матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при винесенні спірної постанови про стягнення виконавчого збору відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно та своєчасно. Також апелянт зазначає, що спірні правовідносини не відносяться до компетенції адміністративного суду, на думку відповідача, вказаний позов повинен розглядатися в порядку, який визначений Цивільно-процесуальним кодексом України. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно виконавчого листа №263/10009/13-ц, виданого 25.09.2014 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5507797,48 грн. звернено стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. Згідно заяви представника ПАТ «ПУМБ» за довіреністю Маштакова С.А. від 18.11.2014 р., ПАТ «ПУМБ» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області з проханням про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 263/10009/13-ц, виданого 25.09.2014р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області. 01.12.2014 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45649246 з вищевказаного виконавчого листа, за п.2 резолютивної частини якої боржнику, ОСОБА_2, необхідно самостійно виконати виконавчий лист №263/10009/13-ц, виданий 25.09.2014р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області у 7-денний строк з моменту винесення цієї постанови шляхом перерахування боргу на депозитний рахунок Головного управління юстиції в Одеській області розрахунковий рахунок 4626, , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області. Проте дані щодо повідомлення боржника та про отримання зазначеної постанови у матеріалах справи відсутні. Згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.12.2014 р. по ВП №45649246 з боржника ОСОБА_2 стягнуто виконавчий збір у розмірі 550779,75 грн. Дані щодо повідомлення боржника та про отримання зазначеної постанови у матеріалах справи відсутні. Згідно пояснення, наданого 10.12.2014 року ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, автомобіль, на який слід звернути стягнення а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1, передано за дорученням № 2224 від 19.08.2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та місцезнаходження вказаного автомобіля на теперішній час боржнику не відоме. Згідно витягу по реєстрацію в єдиному реєстрі доручень №25125841 віл 19.08.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. посвідчено довіреність ОСОБА_2, щодо автомобіля Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_1, представниками за доручення є ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема, шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання. На основі дослідження наявних у матеріалах справи матеріалів та враховуючи, що будучі повідомленим належним чином, відповідач не скористався наданим йому правом щодо надання доказів, не встановлено фактів вчинення державним виконавцем в межах виконавчого провадження про звернення стягнення будь-яких заходів примусового виконання рішення суду. Таким чином, при встановленні, що боржник ОСОБА_2 самостійно не виконав рішення суду в строк, встановлений законом, відповідач не надав документального підтвердження здійсненних дій державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду, а при відсутності зі сторони державного виконавця будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду, постанова про стягнення виконавчого збору не може вважатися обґрунтованою.

Приписи ч.2 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом були прийняті Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року не можуть бути поширюються на правовідносини на час винесення постанови від 09.12.20014 року про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Цим же законом (п.8 ст. 28) передбачено, що постанова про стягнення судового збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Стосовно доводів апеляційної скарги, що даний позов повинен розглядатися в порядку, який визначений Цивільно-процесуальним кодексом України, колегія суддів зазначає наступне. Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» роз'яснено, що судам слід ураховувати, що спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби під час виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору або накладення штрафу, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції та господарських судів, також належать до адміністративної юрисдикції. Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні. Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі відділу примусового виконання рішень на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року у справі № 263/4244/15-а - залишити без задоволення. Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року у справі № 263/4244/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в особі відділу примусового виконання рішень про визнання противоправними дії, визнання противоправною та скасування постанови - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок