Справа № 814/1897/15
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

14:33

14.07.2015 р. № 814/1897/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за

участю секретаря судового засідання Майстренка С.Л., пр. позивача ОСОБА_1, пр. відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну

справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3, вул. Мостобудівників, 5, м. Миколаїв, 54001

доДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

провизнання неправомірними дії, визнання неправомірною та скасування вимоги від 05.01.2015р. № Ф-52-40/01-15-У,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного Управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними дії щодо подання 12.05.2015 року до Центрального ВДВС заяви про примусове виконання за податковою вимогою № Ф-52-40/01-15-У від 05.01.2015 та визнання неправомірною та скасування податкової вимоги від 12.05.2015 року

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач склав податкову вимогу від 05.01.2015 року на підставі рішення контролюючого органу, яке скасовано постановою Миколаївського окружного адміністративного суду, яка набрала чинності 05.03.2015 року, тому у відповідача не було правових підстав для примусового виконання податкової вимоги.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки податкова вимога прийнята на підставі того, що у позивач є податковий борг, тому вимога прийнята правомірно та скасуванню не підлягає.

Заслухав представників сторін, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку:

05.01.2015 року відповідач склав вимогу № Ф-52-40/01-15-У, якою вимагав позивача сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску в сумі 53 726,48 грн. та штрафу в сумі 8063,79 грн. Дана вимога була прийнята на підставі рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_1 від 06.10.2014 в сумі 53757,98 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та 8063,79 штрафу.

Позивач оскаржив рішення № НОМЕР_1 від 06.10.2014 до адміністративного суду, яке постановою від 18.11.2014 року по справі № 814/3102/14 було скасовано. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її в судовому порядку.

Згідно з ч.14 ст. 25 Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Оскарження рішення про застосування штрафних санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення судом рішення у справі, тому борг, який визначений рішенням від 06.10.2014 року є неузгодженим та у податкової інспекції не було правових підстав для прийняття вимоги від 05.01.2015 року.

Відповідачу було відомо, що рішення про застосування штрафних санкцій від 06.10.2014 року № НОМЕР_1, на підставі якого була прийнята вимога, скасовано та рішення набрало законної сили з дня проголошення 05.03.2015 року.

Але відповідач звернувся з вимогою № Ф-52-40/01-15-У від 05.01.2015, як виконавчим документом до Центрального ВДВС про примусове її виконання, на підставі чого постановою від 14.05.2015 року було відкрито виконавче провадження та зобовязано позивача в семиденний строк сплатити борг в сумі 53726,48 грн., якого не існує.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони на підставі вимог ст. 3 КАС України.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, відповідач діяв всупереч Конституції України та чинного законодавства, тому позов належить задовольнити.

Судові витрати відповідно до ст.94 КАС України необхідно присудити на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС

у Миколаївській області щодо подання 12.05.2015 року до Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції заяви про примусове виконання вимоги

№ Ф-52-40/01-15-У від 05.01.2015.

3. Визнати неправомірною та скасувати вимогу ДПІ у Центральному районі

м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 05.01.2015 № Ф-52-40/01-15-У.

4. Присудити з Державного бюджету на користь Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_3, м. Миколаїв, вул.Містобудівників,5 судовий збір в сумі 182,70 грн., сплачений платіжним дорученням № 56130920 від 12.06.2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 17.07.2015.