Справа № 33154/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо - металургійного комплексу у м. Кривому Розі

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2009 р.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо - металургійного комплексу у м. Кривому Розі

про: про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення, -

Встановила:

Позивач зазначив, що висновки про порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки №69/09-06-235/00191000 від 15.05.08р., є необґрунтованими та не відповідає дійсності, а податкові повідомлення – рішення, винесені на підставі цього акту - неправомірними.

Позивач вважає, що листи ДПА України, на які посилається СДПІ ГМК у м. Кривому Розі в п. 3.3.9 акту №69/08-06-235/00191000 від 15.05.2008р. та якими встановлено рекомендації, щодо округлення величини нормативу за загальноприйнятим математичним правилом, не мають сили нормативно-правового акту, а мають лише інформаційно-рекомендаційний характер, тому не є обов'язковим для виконання платниками податків.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2009 р. позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з пп. 4.1. п.4. Інструкції про порядок справляння збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, затвердженої спільним наказом Комітету України з питань геології та використання надр і ДПА України від 23.06.99 р. N105/309, зареєстрованим у Мін'юсті України 16.07.99 р. за N 474/3767, нормативи збору за геологорозвідувальні роботи встановлені окремо для кожного виду корисних копалин чи групи близьких за призначенням корисних копалин у гривнях до одиниці видобутку чи погашення у надрах запасів корисних копалин і наведені у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року N 115 «Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, та його справляння».

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У апеляційній скарзі апелянт вказує наступне.

Відповідно до пункту 3 статті 3 розділу II Закону України від 30 листопада 2006 року № 398-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування»до нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року № 115, застосовується коефіцієнт 2,11.

Розрахунок збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, складається за формою, наведеною у додатку 2 до Інструкції № 105/309.

Форма розрахунку збору не передбачає застосування коефіцієнта 2,11 до нормативів збору.

Так як, Інструкцію про порядок справляння збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, затверджено спільним наказом Комітету України з питань геології та використання надр та ДПА України - ДПА України у рядку 04 "Норматив збору" рекомендовано проставляти норматив збору з урахуванням коефіцієнта 2,11. Нормативи збору за геологорозвідувальні роботи з урахуванням збільшення на коефіцієнт 2,11 повинні містити стільки знаків після коми, скільки містила його початкова величина, встановлена у додатку до Порядку №115, з відповідним округленням за загальновстановленими правилами.

Отже ВАТ „Південний ГЗК" в порушення п.3 Постанови КМУ від 29.01.99р. №115 "Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, та його справляння " підприємством у рядку 04 "Норматив збору" з урахуванням коефіцієнту 2,11 :

При цьому, відповідно до загальноприйнятих правил математичного округлення, якщо перша з цифр, що відкидається більше або дорівнює п'яти, то остання з цифр, що зберігається збільшується на одиницю.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції –без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції –скасувати.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, співробітниками СДПІ ГМК у м. Кривому Розі було проведено виїзну планову перевірку з питань дотримання ВАТ „Південний гірничо-збагачувальний комбінат»" вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р.

За наслідками перевірки складено акт від 15.05.2008 р. №69/08-06-235/00191000.

Справляння збору за геологорозвідувальні роботи регламентується Порядком встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, та його справляння, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1999 №115 (далі —Порядок), та Інструкцією про порядок справляння збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, затвердженою спільним наказом Комітету України з питань геології та використання надр і Державної податкової адміністрації України від 23.06.99 №105/309 (далі —Інструкція).

Згідно з пунктом 3 Порядку нормативи збору за виконані геологорозвідувальні роботи встановлюються окремо для кожного виду корисних копалин чи групи близьких за призначенням корисних копалин у гривнях до одиниці видобутку чи погашення у надрах запасів корисних копалин згідно з додатком. Нормативи збору підлягають індексації з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції.

Аналогічний за змістом припис міститься у пункту 4.2 Інструкції, відповідно до якого нормативи збору підлягають індексації з урахуванням офіційно встановленого та опублікованого індексу інфляції. Індексація нормативів здійснюється при розрахунку збору за звітний квартал з урахуванням індексу інфляції за останній місяць звітного кварталу.

Відповідно до пункту 3 статті 3 розділу II Закону України від 30 листопада 2006 року № 398-У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування»до нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року № 115, застосовується коефіцієнт 2,11.

Будь –яких вимог про здійснення округлення при розрахунках, на застосуванні яких наполягає податкова, названі нормативні акти не містять.

Як свідчать матеріали справи, при здійсненні розрахунку позивач не порушував будь –яких нормативних актів. Посилання податкової на ту обставину, що позивач при здійсненні розрахунку не користувався Рекомендаціями ДПА України, які були доведені йому листами №5111/10/08-06-214 від 28.03.2007 року та №7057/10/08-06-214 від 25.04.2007 року, не приймається колегією суддів як підстава для визнання дій позивача неправомірними, оскільки положення зазначених Рекомендацій не мають сили нормативно-правового акту. Отже, обчислення Товариством збору за геологорозвідувальні роботи у відповідності до законодавчих вимог, без застосування даних положень, не можна визнати необґрунтованим, а тому підстави для донарахування позивачеві податкових зобов’язань згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням відсутні.

Відповідно до ст.. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства,

колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо - металургійного комплексу у м. Кривому Розі залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2009р .–без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвала оформлена відповідно до ст. 160 КАС України 28.09.2010 року.

Головуючий суддя Л.П. Туркіна

Суддя М.П. Кожан

Суддя О.А. Проценко