Справа № 308/11770/14-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вайда Я.П.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

перекладача Упандула ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Ужгородського міськрайонного суду в м. Ужгород матеріали адміністративного позову 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею її неповнолітні діти : Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф 2014 р.н.) про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

94 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею її неповнолітні діти : Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф 2014 р.н.) про примусове видворення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.09.2014 року громадянка ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з неповнолітніми дітьми : Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф ІНФОРМАЦІЯ_4 була затримана прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Великий Березний» за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в складі групи осіб, поза межами пункту пропуску. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мала. Відповідачка не виконала рішення прийняте 09.09.2014 року начальником 94-го прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове повернення за межі України, в звязку з відсутністю у неї документів, що дають право на перетин кордону та достатніх коштів. З посиланням на викладене, а також на норми п.1 ст.30 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства просить суд позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Пояснив, що на час подання позову до суду не було відомо, що відповідач перебуває в процедурі набуття статусу біженця в м. Одеса та уточнив анкетні дані відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, пояснила, що 9 місяців тому потрапила на територію України нелегально. В м. Одеса звернулася в міграційну службу для надання їй статусу біженця. Оскільки в Україні розпочалась війна, мала намір потрапити в Німеччину , однак була затримана при спробі перетину кордону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що громадянка ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . з неповнолітніми дітьми Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф ІНФОРМАЦІЯ_4, 08.09.2014 року о 17 год. 30 хв. була виявлена та затримана прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Великий Березний» спільно з «Групою реагування» на напрямку 157 прикордонного знаку на відстані близько 350 метрів від лінії державного кордону України без документів, що посвідчують особу, при спробі незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в складі групи осіб. Дані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання від 08.09.2014 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

09 вересня 2014 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу 94 прикордонного загону відносно відповідача громадянки ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею її неповнолітні діти : Армін, ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман, ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф, 2014 р.н.) було прийнято рішення про примусове повернення за межі України, останній розяснено, що вона зобовязана покинути територію України в термін до 11.09.2014 року, що підтверджується рішенням про примусове повернення іноземців або особи без громадянства за межі України від 09.09.2014 року.

Як встановлено, судом відповідач громадянка ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з неповнолітніми дітьми Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф ІНФОРМАЦІЯ_4, рішення від 09.09.2014 року про примусове повернення за межі України не виконала в звязку з відсутністю у неї документів, що дають право на перетин кордону та достатніх коштів.

Відповідно до листа Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області від 15.09.2014 року № 5/1-10835 громадянка ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку відділу по роботі з біженцями. Відповідно до наказу від 03.12.2013 року № 142 стосовно особи було прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо набуття статусу біженця та додаткового захисту в Україні.

Згідно ст.183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

З пояснень відповідачки в судовому засіданні встановлено, що вона потрапила на територію України нелегально, проте звернулась до міграційної служби з заявою про набуття статусу біженця.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повзаних із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р. примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Оскільки, на момент розгляду справи громадянка ОСОБА_5, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею її неповнолітні діти : Армін, ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман, ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф, 2014 р.н.) перебуває на обліку відділу по роботі з біженцями, на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до набрання рішенням законної сили.

Звернення відповідача до органів міграційної служби про надання статусу біженця і знаходження його в процедурі засвідчує законність перебування такого на території України, та до вирішення питання Управлінням Державної міграційної служби України питання про надання або відмову у наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Тому, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею її неповнолітні діти : Армін ІНФОРМАЦІЯ_2, Арман ІНФОРМАЦІЯ_3, Юсуф 2014 р.н.) про примусове видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6