Справа № 19449/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2010 р.справа № 6/268

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Коршунові Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

на постанову Господарського суду Кiровоградської областi від 18.10.2007р.

у справі № 6/268

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в м.Кіровоград

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Господарського суду Кiровоградської областi від 18.10.2007р. у справі № 6/268 (суддя Баранець О.М.) в задоволенні адміністративного позову Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в м.Кіровоград про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Постанова суду мотивована підтвердженням матеріалами справи того факту, що позивачем не включено до обсягів продажу за липень 2005 року 42962,00 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 7160,00 грн., чим порушено п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 правомірно донараховано податок на додану вартість в сумі 7160,33 грн., що підтверджується обґрунтованим розрахунком та розрахунком штрафних санкцій, наданими відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Господарського суду Кiровоградської областi від 18.10.2007р. у справі № 6/268 як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував проведення перевірки в приміщенні податкової інспекції. При отриманні документів податковим органом не складено акт опису, не повідомлено позивача, які саме документи необхідно надати до перевірки, чим порушено встановлений законодавством порядок проведення перевірки. Перевіряючими особами при проведенні перевірки не отримано пояснень позивача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.08р. апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 повернуто на підставі п.1 ч.3 ст.108 КАС України. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.06.09р. ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.08р. скасовано, справу направлено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду представника відповідача не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення заявленого позивачем клопотання, оскільки з урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не заважає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом попередньої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за результатами планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_2 складено акт № 427/17-1/НОМЕР_1 від 20.06.2006 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення п.п. «а»п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно акту перевірки, кошти які надійшли на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в липні 2005 року від ТОВ «Щедра Нива»за мінусом повернення помилково перерахованих, становлять 44716,67 грн., які не включені до складу валового доходу, чим порушено п.п. «а»п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб».

Відповідно наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 платіжних доручень, в розділі призначення платежу зазначено, що грошові кошти надійшли, як сплата за запасні частини згідно договору комісії № 2/04-2005/УН від 01.04.2005 року.

Так, з поточного рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 26.07.2005 року перераховано 3000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 500,00 грн. на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива», як помилково перераховані. Загальна сума коштів які надійшли на поточний рахунок позивача від товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива»за мінусом повернення помилково перерахованих, становлять 44716,67 грн. ( 47216,67 - 2500,00 = 44716,67 грн.), які не включені до складу валового доходу, в звязку з чим податковим органом зроблено висновок про порушення вимог п.п. «а»п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб».

За даним фактом, Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 04.07.2006 року визначено позивачу суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем на суму 5813,16 грн.

Окрім того, при порівнянні задекларованого обсягу продажу з коштами, які надійшли на поточний рахунок в банку за реалізований товар встановлена розбіжність.

Загальна сума виручки за реалізований товар в липні 2005 року в сумі 101110,00 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 16851,67 грн. Часткова сплата дебіторської заборгованості - 58148,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 9691,33 грн. (47450,00 грн. від ПП ОСОБА_3, 10698,00 грн. від ТОВ «АПК Щедра Нива»). Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не включено до обсягів продажу за липень 2005 року 42962,00 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 7160,00 грн., чим порушено п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Тому, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 донараховано податок на додану вартість в сумі 7160,33 грн. та штрафних санкцій.).

За даним фактом, Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 04.07.2006 року визначено позивачу суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 10740,49 грн. (за основним платежем - 7160,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3580,16 грн.).

Співробітниками податкової інспекції складено акт від 20.06.2007 року про відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від надання пояснень стосовно порушень встановлених в ході документальної перевірки.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив про правомірність винесених податковим органом повідомлень-рішень через не надання суду доказів на підтвердження факту подання до податкового органу уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за травень та червень 2005 року, докази, наявні в матеріалах справи та надані позивачем не спростовують висновки податкового органу про наявність фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне погодитись з висновками суду першої інстанції внаслідок наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Слід зазначити, що згідно позовної заяви та апеляційної скарги позивачем вказано, що суми в розмірі 44 716,67 грн. чи 42 962,00 грн. не є сумами виручки, які повинно включати до складу валового доходу, а є частиною сум фінансової допомоги отриманої відповідно до договору позики від 01.07.2005 року, листа № 18 від 29.07.2005 року від ТОВ «АПК Щедра Нива». На підтвердження даного факту посилається на надання податковому органу до початку перевірки уточнюючих розрахунків за травень, червень 2005 року, однак при цьому доказів своєчасного подання такого розрахунку позивачем до матеріалів справи не долучено.

Стосовно наданих позивачем на перевірку платіжних доручень, в розділі призначення платежу вказано, що грошові кошти надійшли, як сплата за запасні частини згідно договору комісії № 2/04-2005/УН від 01.04.2005 року, на підтвердження чого працівниками податкового органу складено акт від 20.06.2007 року про відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від надання пояснень стосовно порушень встановлених в ході документальної перевірки.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно тих фактів, що в липні 2005 року на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 44716,67 грн. без податку на додану вартість надійшли від товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива»саме на виконання договору комісії № 2/04-2005/УН від 01.04.2005 року, а не договору позики від 01.07.2005 року. Про зазначене свідчить і той факт, що позивач відмовився від надання пояснень стосовно порушень встановлених в ході документальної перевірки, згідно акту від 20.06.2007 року.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач та ТОВ «АПК Щедра Нива»мали право змінити призначення платежу шляхом обміну листами, однак позивачем не надано жодного пояснення, чому копія договору позики від 01.07.2005 року та лист ТОВ «АПК Щедра Нива»від 29.07.2005 року за № 18 не надані перевіряючим до або в період проведення перевірки, в той час, як діючим законодавством за платниками податку закріплено обовязок по наданню всіх первинних бухгалтерських документів для перевірки.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено факт правомірності збільшення позивачу доходу за 2005 рік на суму 44716,67 грн., внаслідок чого проведено остаточний перерахунок податку з доходів фізичних осіб позивачу за 2005 рік, за результатами якого донараховано податок з доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 5813,17 грн.

Таким чином, відповідачем, як субєктом владних повноважень доказано правомірність свого висновку щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 п.п.«а»п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Також, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність факту пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки з урахуванням положень ч.2 ст.108 КАС України, позовна заява подана позивачем 31.05.2007 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 на постанову Господарського суду Кiровоградської областi від 18.10.2007р. у справі № 6/268 - залишити без задоволення.

постанову Господарського суду Кiровоградської областi від 18.10.2007р. у справі № 6/268 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано 10.03.2011 р.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун