Справа № 308/15300/13-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Надь Н.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 04.09.2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області, вимоги котрого уточнив 04.11.2013 року, в якому просить: визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправомірними ; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з розміру суддівської винагороди 90% заробітної плати судді, який працює на посаді голови суду без обмеження максимального розміру щомісячного грошового утримання; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2012 року у відповідності до ст.138 ЗУ Про судоустрій і статус суддів виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на посаді голови суду з урахуванням виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру щомісячного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звільнений з посади голови обласного суду Закарпатської області з 18 червня 1996 року у відставку, має стаж роботи на посаді судді понад 38 років. З 01.01.2012 року змінилася система оплати праці суддів у зв'язку з чим позивач вважаючи, що має право на вказаний ним перерахунок, звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Ужгород з вимогою провести перерахунок довічного утримання відповідно до нової системи оплати праці суддів. 28.08.2013 року Управління пенсійного фонду України в м. Ужгород у здійсненні такого перерахунку довічного утримання судді у відставці відмовлено. Підставою для відмови відповідачем вказано норму ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (надалі - Закон), в якій зазначено про право на перерахунок лише для суддів Конституційного Суду України.

Вважає відмову неправомірною. Посилається на норми ст. ст. 22,126 Конституції України, положення ст.43 ЗУ Про статус суддів 1992 року, ст. ст. 129, 138 ЗУ Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року, а також на рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 у справі щодо змін умови виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги посилаючись на викладені в позові обставини, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надавши пояснення аналогічні вказаним.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Заперечував проти позову, наголошуючи, що перерахунок утримання судді може здійснюватись лише для суддів Конституційного Суду України. Вказує на те, що відносно права судді у відставці судів загальної юрисдикції на здійснення перерахунку у звязку з підвищенням заробітної плати, Конституційний суд дану

норму не переглядав на предмет її відповідності Конституції України, а відтак така залишається чинною на час виникнення адміністративного спору. Також наполягав на застосуванні передбаченого ст.ст. 99, 100 КАС України строку звернення до суду і наслідків його пропущення, про що заявив клопотання в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 25.12.2013 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії , в частині зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2012 року по 03.03.2013 року - залишено без розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду cправи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 по 18 червня 1996 року перебував на посаді голови обласного суду Закарпатської області та був звільнений з зазначеної посади у відставку, що не оспорює представник відповідача .

Як встановлено судом, ОСОБА_3 виплачується щомісячне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді .

Позивач перебуваючи на обліку в УПФУ в в м. Ужгород Закарпатської області і отримуючи щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням 68 від 28 серпня 2013 року відповідач відмовив ОСОБА_3 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (а.с.8-9).

Стаж роботи на посаді судді Лендьел І.В. , складає 26 років 10 місяців 3 дні.

Представник відповідача, оспорює право позивача на перерахунок пенсії із врахуванням зміни грошового утримання працюючого (діючого) судді.

Пенсійний фонд України і його територіальні органи у своїй діяльності повинні керуватися Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

При розгляді справи суд керується ст. 126 Конституції України, яка гарантує незалежність і недоторканість суддів, обовязок держави забезпечувати фінансування діяльності суддів (ч. 1 ст. 130 Конституції).

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання

судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

Системний аналіз положень законодавства, яке регулює спірні відносини, дає підстави дійти висновку, що що розрахунок розміру довічного грошового утримання позивача слід здійснювати з заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Варто також зазначити, що положення частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Законом № 2453-VІ встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 7 липня 2010 року у разі зміни грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового довічного утримання. Перерахунок здійснюється з дня виникнення права на перерахунок.

Згідно з ч. 3 ст. 1 вказаного Закону судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

У ч. 1 ст. 138 Закону вказано про право судді у відставці на щомісячне довічне грошове утримання.

Суд вважає, що виходячи із принципу єдності статусу суддів, що випливає зі змісту вказаних норм Закону, зокрема, і з його змісту в цілому, суддя у відставці ( в тому числі, позивач ОСОБА_3В.), має право на перерахунок свого щомісячного грошового утримання у разі підвищення такого утримання для діючих суддів відповідної посади.

Крім того, постановою пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», роз'яснено, що гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя виключно судами; особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів; особливий порядок фінансування та організаційного забезпечення судів; належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. Тобто, належне матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, є однією із гарантій незалежності і недоторканості суддів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач у разі наявності у позивача права на перерахунок грошового утримання судді у відставці повинен здійснювати такий перерахунок із врахуванням наданих заявником при зверненні до Управління Пенсійного фонду документів, зокрема, довідок про грошове утримання відповідного діючого судді.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значеня для прийняття рішення тощо.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

З огляду на вищезазначені положення чинного процесуального законодавства, виходячи з характеру спору і суб'єктного складу сторін у даній справі суд приходить до висновку ,що дії відповідача суперечать вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому їх слід визнати неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Суд не може передбачити «наявність» чи відсутність у позивача підстав для здійснення перерахунку грошового утримання у майбутньому. Тому вимоги в цій частині (в частині п. 2 позовних вимог, викладених у заяві про зміну позовних вимог) суд задовольнити не може. При цьому суд враховує, що судовому захисту (із загальної теорії права та вказаних вище норм КАС України) підлягають лише порушені (оспорювані) права, свободи чи інтереси.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 11, 71, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ Про статус суддів 1992 року, ст. ст. 129, 138 ЗУ Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року, а також на рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, cуд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 04 березня 2013 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4