Справа № 28660/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2010 р. справа № 2а-632/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Суховарова А.В. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про стягнення коштів на оздоровлення та санаторно курортне лікування

ВСТАНОВИЛА:

01 травня 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради про стягнення коштів на оздоровлення та санаторно курортне лікування. Крім того, зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії. Просить суд поновити строк позовної давності для звернення з адміністративним позовом, визнати невірними нарахування коштів для допомоги на оздоровлення та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради нарахувати щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 7726 грн 60 коп за 2003,2004,2005,2006,2007 роки, а також визнати невірним нарахування грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки та зобовязати нарахувати щорічну грошову компенсацію в розмірах середньої вартості санаторно курортних путівок в Україні і стягти грошову компенсацію за невикористані санаторно курортні путівки в розмірі 7 602 грн за період 2003,2004,2005,2006,2007 роки (а.с.1-5).

Відповідач позов не визнав, посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вважають, що діяли згідно діючого законодавства і просять в задоволенні позову відмовити (а.с.20-21).

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 10 серпня 2009 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 сум допомоги на оздоровлення за період 2005,2007 роки неправомірними та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3623 грн 30 коп за період часу 2005,2007 роки.(а.с.37-39).

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з управління коштів на оздоровлення в сумі 3 623 грн 30 коп та постановити нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропущений строк звернення до суду та той факт, що з жовтня 2006 р. позивач знятий з реєстрації по м. Павлограду в звязку з вибуттям до Юріївського району. (а.с.44-45).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, про день слухання справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням (а.с.11).

Позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради з проханням виплатити допомогу в повному обсязі. Письмовою відповіддю від 7 серпня 2008 р. відповідач повідомив , що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2005 р. № 848 «Про розмір середньої вартості путівки для виплати компенсації особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» за 2004 рік передбачено, що громадянам, які віднесені до другої категорії виплату компенсації виплату компенсації провести в розмірі 86,00 грн та компенсація ОСОБА_1 була виплачена в 2005 р. На даний час розмір середньої вартості путівок для виплати компенсації особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2005,2006,2007 роки Кабінетом Міністрів України не встановлений. Грошова компенсація на оздоровлення ОСОБА_1 була виплачена відповідно Постанов Кабінету Міністрів України № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської Катастрофи»та № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, 2004,2005 роки в розмірі 26 грн 70 коп та в 2006,2007 роках 100 грн (а.с.6,7).

Законами України Про державний бюджет України на 2005 рік , та Про державний бюджет України на 2006 рік визначені розміри виплати разової допомоги для громадян цієї категорії, які позивачем отримані. Дані закони не визнані у встановленому порядку неконституційними, а тому підстави для незастосування їх відсутні. Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" дія положень статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2005 рік не зупинялася. Таким чином у 2005 році - виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами вихідним критерієм обрахунку такої допомоги виступала мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік".

Однак, відповідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за період за 2005 рік, оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення та санаторно курортне лікування за вказаний період позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги та в суд з позовом звернувся лише 07.05.2009 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки в суді першої інстанції відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення відносно визнання дій Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005 рік неправомірними.

Пунктом 37 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2006 рік. Таким чином у 2006 році щорічна допомога на оздоровлення підлягала сплаті в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Отже, розмір сплаченої позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2006 році відповідав вимогам законодавства, чинного на день здійснення таких виплат.

Пунктом 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-р/2007 положення пункту 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, у 2007 році до набрання чинності рішенням Конституційного Суду України щорічна допомога на оздоровлення підлягала сплаті в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 09 липня 2007 року - виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вихідним критерієм обрахунку такої допомоги виступала мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Однак, відповідно повідомлення СГІРФО Павлоградського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 17 жовтня 2006 р. вибув до с. Жемчужне Юріївського району Дніпропетровської області.

За зазначених обставин колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за 2007 рік, оскільки станом на 2007 рік позивач вибув до Юріївського району Дніпропетровської області, де і повинен був отримувати допомогу на оздоровлення та в разі необхідності звертатися до суду, де відповідачем по справі визнавати Управління праці та соціального захисту населення Юріївського району.

При таких обставинах колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради, постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 198, 202,205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду від 10 серпня 2009 р. скасувати та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про стягнення коштів на оздоровлення та санаторно курортне лікування в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді Л.М. Нагорна

ОСОБА_2