Справа № 40630/09
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2010 р. справа № 2а-345/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України

в м. Першотравенську Дніпропетровської області

на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 05.11.2009р.

у справі № 2а-345/09

за позовом ОСОБА_3,

до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України

в м. Першотравенську Дніпропетровської області ,

про підвищення до пенсії «Дітям війни»,

встановили: подано позов до тер управління Пенсійного фонду про

визнання протиправними дій зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року N 2195-IV за 2006-2008 роки, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправною відмову тер управління Пенсійного фонду.

Зобовязав здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу за період з 02.10.2008р. по 31.12.2008р., у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині позову відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», має право на пільги, встановлені законодавством України для дітей війни.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі тер управління Пенсійного фонду, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на вказані виплати з державного бюджету не виділялись.

Законодавством України не дано визначення поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно до статті 6 Закону N 2195-IV.

Просить постанову суду скасувати. У позові відмовити.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно фактичних обставин справи спір між сторонами відсутній.

Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду, та має право на пільги, встановлені законодавством України.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року N 2195-IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року N 107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Позивач подав позов до суду першої інстанції 02.10.2009р.

Отже, з 02.10.2008р., відновлено право на нарахування підвищення до пенсії.

На 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(1058-15) рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(2195-15), покладено на відповідне територіальне управління Пенсійного фонду за місцем проживання позивача.

При цьому, в силу статті 7 Закону (2195-15) за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюється фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава, таким чином, взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтею 6 Закону (2195-15). І це не є підставою для обмеження державної соціальної допомоги, встановленої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Мінімальний розмір пенсії за віком, абзац 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV (1058-15), встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Так, у частині третій статті 28 цього Закону (1058-15) закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (1058-15).

Водночас, згідно з пунктом 4 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. В силу пункту 7 статті 9 цього Кодексу у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Отже, застосування в якості розрахункової величини для мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, обчисленого відповідно до частини 1 статті 28 базового пенсійного Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV (1058-15), є правильним.

Слід зазначити, позов подано про зобовязання здійснення нарахування підвищення по січень 2009р. Позов задоволено по 31.12.2008р.

З огляду на приписи статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, а наведена обставина не є предметом апеляційної скарги.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05.11.2009р. у справі № 2а-345/09 залишити без змін, доповнивши третій абзац резолютивної частини постанови словами наступного змісту: «здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(1058-15), з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалу складено у повному обсязі 24.11.2010р.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: М.В. Мірошниченко