Справа № 308/14909/14-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

іменем україни

01.12.2014 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.03.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства із позовною заявою до міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.03.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Згідно зі ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Такий висновок викладений, зокрема, в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (з наступними змінами та доповненнями).

Варто також зазначити, що згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах » від 07.02.2014 року №6 судам розяснено відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Згідно п.6 вказаної Постанови судам розяснено , що інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у даній справі є рішення (постанова) державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 22.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2п-4427/10 виданого 30.11.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом на виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, про стягнення штрафу за невиконання договору іпотеки щодо обовязкового страхування предмету іпотеки у сумі 21 050 гривень.

Отже, в даному випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби має здійснюватися шляхом подання до суду, який видав виконавчий документ, відповідної скарги в порядку, передбаченому статтею 383 ЦПК України.

Відповідно до норм ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З урахуванням вищезазначеного, викладені позивачем в позовній заяві спірні правовідносини підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства шляхом подання скарги на підставі ст.ст. 383, 384,385 ЦПК України, у зв'язку з чим позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі наведеного, вважаю, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити.

При цьому, слід розяснити позивачу , що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини п'ятої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 3, 17, 109 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування

постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.03.2012 року відмовити.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами надіслати позивачу - ОСОБА_1.

Роз'яснити, що позивач має право звернутися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою в порядку цивільного судочинства, передбаченому ст.ст. 383,384 ЦПК України .

Ухвала набирає законної сили протягом 5 днів з дня її проголошення. Якщо справу розглянуто у порядку письмового провадження або без виклику особи, яка її оскаржує, ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня її отримання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського адміністративного апеляційного суду через суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2