Справа № 818/3910/13-а
Суддя: Д.М. Савченко
Дата ухвалення: 2013-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"11" червня 2013 р. Справа № 818/3910/13-a
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Прімової О.В.,
представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 31, 32), яке мотивоване тим, що в позовній заяві ПАТ «ОТП Банк» просить суд звільнити з-під арешту майно (автомобіль), так як вважає, що має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна, але в даному позові ПАТ «ОТП Банк» не оскаржує прийняте державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ рішення щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження та не просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ при винесенні постанови про накладенні арешту на заставне майно.
Отже, всі дії державного виконавця проведені в мажах чинного законодавства і позовна заява ПАТ «ОТП Банк» не підлягає розгляду в межах адміністративного судочинства, так яка на жодні порушення чинного законодавства з боку субєкта владних повноважень позивач не вказує.
Натомість стаття 15 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Таким чином, представник відповідача вважає, що дана справа повинна розглядатися судом загальної юрисдикції.
У судовому засіданні представник відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримав і просив задовольнити.
Представник позивача і третя особа в судове засідання не з"явились без поважих причин, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглядати вказне клопотання без їх участі.
Заслухавши думку представника відповідача та вивчивши клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 2, 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Визначаючи підсудність даного спору, суд виходить з наступного.
Як зазначено в пункті 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», згідно з частиною першою статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Під час вирішення такого спору зясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у звязку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.
Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби субєктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не повязані з визнанням права власності на арештоване майно.
Беручи до уваги, що позивач не є стороною у виконавчих провадженнях, у яких відповідачем накладені оспорювані арешти на майно, і у позові не ставиться питання про визнання права власності на арештоване майно, суд приходить до висновку, що вказаний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв"язку з чим клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 160, 165, 186 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 818/3910/13 - відмовити.
Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Д.М. Савченко