Справа № 32127/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2010 р.справа № 2а-3976/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Коршунові Е.В.

за участю представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 дов. №б/н від 23.09.10р.

відповідача: - ОСОБА_3 дов.№8157/Б/10 від 21.08.10р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову: Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2009р. у справі № 2а-3976/09

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Пологівський хімічний завод "Коагулянт"

до: Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

про: скасування першої та другої податкової вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2009р, у справі

№ 2а-3976/09 (суддя - Щербак A.A.) адміністративний позов Відкритого акціонерного

товариства «Пологівський хімічний завод «Коагулянт»до Пологівської міжрайонної

державної податкової інспекції Запорізької області про скасування першої та другої

податкової вимоги - задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що положення ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не можуть бути застосовані при нарахуванні санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки початок йото перебігу не пов'язаний з граничним строком подання податкової декларації або днем його фактичного подання, оскільки сума пені не є сумою податкового зобов'язання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції. Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2009р. у справі № 2а-3976/09 як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував не обґрунтованість позиції позивача належними доказами, зазначив, що податкові вимоги не є правозасновуючими документами, а лише мають інформаційний характер.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивачем надано відповідні письмові заперечення; згідно яких вказує на законність та обґрунтованість винесеної судом першої інстанції постанови.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом попередньої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за результатами планової невиїзної перевірки ВАТ «Коагулянт»з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактами №020-491-BG-07 від 29.11.2007 року, №720-492- BG-07 від 29.11.2007 року, №452025 від 14.09.2007 року, №020-031- BG-08 від 19.05/2008 року, №005-016-GС від 19.01.2006 року, №090707/ХК від 09.07.2007 року №005-310- BG від 20.03.2008 року Пологівською МДПІ складено акт №94/2301/03327724 від 03.04.2009 року, та вручено позивачу рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000132301 від 06.04.2009 року, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 101 069 грн. 98 коп. за порушення Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Зазначене повідомлення рішення ВАТ «Коагулянт»не оскаржене у встановленому законом порядку.

12.05.2009 року позивачу виставлена перша податкова вимога №1/18 на суму 86 684 грн. 98 коп. зобов'язання зі сплати пені. 18.06.2009 року виставлена друга податкова вимога №2/25 на суму 62 684 гри. 98 коп. зобов'язання зі сплати пені.

Як зазначено в акту перевірки, пеня нарахована згідно з Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», якою передбачено стягнення пені за кожен день прострочки у розмірі 0,3% від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованій за офіціальним поточним курсом НБУ на день виникнення заборгованості.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив, що визначена позивачу

фінансова санкція не є податками і зборами (обов'язковими платежами), визначеними у ст.ст. 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», строк давності, встановлений пп. 15.1.1

п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед

бюджетами та державними цільовими фондами», не може бути застосований при нарахуванні санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки початок його перебігу не пов'язаний з граничним строком подання податкової декларації або днем її фактичного подання, так як сума пені не є сумою податкового зобов'язання. Окрім того, проаналізувавши норми Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»зазначив висновок, що дані норми за своїм регулятивним механізмом не можуть бути застосовані для регулювання порядку нарахування зазначених штрафних санкцій чи пені.

На підставі даних висновків суд першої інстанції вказав, що відповідачем фактично не доведено правомірності застосування положень Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»для стягнення з позивача заборгованості зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства України.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (надалі Закон №2181) даний Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Також, положеннями Закону №2181 визначено, що податкове зобов'язання - зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Податковим боргом (недоїмкою) вважається податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання, при цьому пеня є плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання.

З огляду на положення ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є доречним висновок суду першої інстанції, що пеня за порушення встановлених ст. 1, 2 цього Закону строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є адміністративно-господарською санкцією. Виходячи з даного є правомірним і висновок, що визначена позивачу фінансова санкція н$ є податками і зборами (обов'язковими платежами), визначеними у ст. ст. 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», а відповідно в разі їх несплати, до позивача не застосовуються наслідки, передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за несплату в установлений строк таких сум як податкового зобов'язання.

Перелік загальнодержавних та місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів) встановлений ст.ст. 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», згідно якого пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства України не передбачені, тобто останні не є податковими зобов'язаннями.

Окрім того, вимоги законодавства пов'язують нарахування податкових зобов'язань і штрафних санкцій з датою подання податкової декларації. Проте норми Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»не передбачають подання декларації, а відповідно, відсутня можливість встановлення строку давності податкових зобов'язань, наведених підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Так, строк, встановлений даним підпунктом не може бути застосований при нарахуванні санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки початок його перебігу не пов'язаний з граничним строком подання податкової декларації або днем її фактичного подання, оскільки сума пені не є сумою податкового зобов'язання.

Як свідчать матеріали справи та посилання наведені в апеляційній скарзі, застосовуючи при винесенні рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ВАТ «Коагулянт»ст. 15 Закону №2181, Пологівська МДПІ виходила з положень преамбули цього Закону щодо поширення його дії на порядок нарахування і сплати штрафних санкцій і пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності, однак зі змісту норм Закону 2181 та зокрема ст. 15 даного Закону, вбачається, що визначений ст.1.5 Закону 2181 строк не підлягає застосуванню у випадку регулювання порядку нарахування штрафних санкцій або пені, нарахування якої передбачено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

З огляду на викладене, як протягом розгляду справи в суд першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, відповідачем не доведено правомірності застосування положень Закону 2181 для стягнення заборгованості зі сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства України, що свідчить про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції стосовно обґрунтованості позовних вимог ВАТ "Коагулянт".

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та по можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2009р. у справі № 2а-3976/09 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.08.2009р. у справі № 2а-3976/09 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано 17.01.2011 р.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун