Справа № 29730/09
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2010 р.

справа №2а-3054/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 17.07.2009 року у справі №2а-3054/09/0870 (категорія статобліку –6.11)

за позовом:

Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до:

про:

Комунального підприємства «Новобогданівське»Новобогданівської сільської ради

стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році та пені

ВСТАНОВИЛА:

22.05.2009р. Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства «Новобогданівське»Новобогданівської сільської ради (далі –КП «Новобогданівьке») про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році та пені /а.с. 2/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.05.2009р. відкрито провадження в адміністративній справі №2а-3054/09/0870 за вищезазначеною позовною заявою та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те /а.с. 2/, що протягом 2008р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб-інвалідів, оскільки норматив працевлаштування осіб-інвалідів для відповідача у 2008р. становить 1 особу, а протягом 2008р. у відповідача не була працевлаштована жодна особа, якій відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у зв’язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 9705,56 грн. за 1 не зайняту особою-інвалідом посаду, виходячи із середньорічної заробітної плати на підприємстві відповідача у 2008р., оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просить суд стягнути з відповідача на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 9705,56 грн. та пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 143,56 грн., а разом стягнути 9849,12 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2009р. у справі №2а-3054/09/0870 Запорізькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено у задоволенні позовних вимог до КП «Новобогданівьке» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році та пені (суддя –Малиш Н.І.) /а.с. 34-35/.

Позивач –Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу /а.с. 39-40/, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, та нормам чинного законодавства, оскільки обов’язок щодо сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до вимог чинного законодавства не ставиться в залежність від того, вживав чи ні роботодавець низку необхідних, передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів, судом першої інстанції ухвалено у даній справі рішення з порушенням норм чинного матеріального права, просить постанову суду першої інстанції від 17.07.2009р. у даній справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу /а.с. 58-60/, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалено законне та обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального законодавства, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 17.07.2009р. у даній адміністративній справі залишити без змін.

Представники осіб, які беруть участь у розгляду даної адміністративної справи, у судове засідання не з’явились. 25.10.2010р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом зареєстровано клопотання відповідача про перенесення розгляду даної справи /а.с. 54/. Позивач та відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлені судом належним чином /а.с. 52-53/, позивач про поважність причин не явки свого представника, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд в установленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представників осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов’язку у сфері соціального захисту інвалідів, врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», цей Закон визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що протягом 2008р. на підприємстві відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників становила 18 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві, обчислена розрахунковим шляхом, становила 9705,56 грн., на підприємстві протягом 2008р. не була працевлаштована жодна особа, якій відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, зазначені обставини підтверджуються звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008р. форми №10-ПІ, який відповідачем 25.02.2009р. було подано до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів /а.с. 5/.

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на 2008р. для підприємства відповідача становить 1 робоче місце /а.с. 5/, і цей норматив відповідачем у 2008р. не виконано.

Крім цього, судом під час з’ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами встановлено, що відповідачем у справі вчинено низку заходів щодо працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, так у 2008р. на підприємстві створено робоче місце для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, відповідач протягом 2008р. повідомляв Мелітопольський районний центр зайнятості про наявність на підприємстві вакансії для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та протягом 2008р. подавав до Мелітопольського районного центру зайнятості звіти про наявність вакансії за формою №3-ПН, у яких зазначав вакантну посаду для працевлаштування осіб, яким встановлена інвалідність, зазначені обставини підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та знаходяться у матеріалах справи /а.с. 16, 25//.

Аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» дає можливість зробити висновок про те, що обов’язок підприємства з створення робочих місць для інвалідів, інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не супроводжується обов’язком підприємства займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників-інвалідів на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції закону від 23.02.2006р., шляхом безпосереднього звернення інвалідів до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, яке регулює питання надання соціальних гарантій інвалідам в Україні, і враховуючи, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що відповідачем здійснено усі залежні від нього заходи з створення робочого місця для працевлаштування інвалідів, повідомлено компетентні органи про наявність вільного місця для працевлаштування інвалідів, працевлаштування яких не відбулось незалежно від волевиявлення відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив правомірний висновок щодо відсутності вини відповідача у невиконанні нормативу з працевлаштування інвалідів у 2008р., що у свою чергу виключає можливість покладення на відповідача у справі відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за вчинене правопорушення, яке полягає у невиконанні у 2008р. нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції від 17.07.2009р. у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів –залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2009р. у справі №2а-3054/09/0870 –залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено –02.11.2010р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк