Справа № 30636/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2010 р. справа № 2а-6545/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Трахт К.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 дов. №18/5310 від 23.06.10р., ОСОБА_3 дов.№18/5311 від 23.06.10р.

відповідача: ОСОБА_4 дов.№6861/10/10 від 22.06.10р., ОСОБА_5 дов.№131/8/10 від 12.01.10р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2009 р.

у справі № 2а-6545/09/0470

за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області

про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2009 р. у справі № 2а-6545/09/0470 ( головуюча суддя Шлай А.В.) адміністративний позов Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»до Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення - задоволено. Поновлено Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»строк звернення до адміністративного суду. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 05.03.2005 року, прийняте Жовтоводською обєднаною державною податковою інспекцією.

Постанова суду мотивована тим, що оскільки надані позивачем у судовому засіданні докази спростовують висновки, викладені в ОСОБА_3 перевірки, - прийняте відповідачем за його наслідками податкове повідомлення-рішення є недійсним. Основною підставою для задоволення позовних вимог судом зазначено факт наявності державної таємниці, через яку у первинних документах позивача не заповнено обовязкові реквізити. Окрім того, суд першої інстанції задовольнив клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Жовтоводською об'єднаною державною податковою інспекцією у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2009 р. у справі № 2а-6545/09/0470 як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував обставини, викладені в акті перевірки, пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В травні 2009р. Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 05.03.2005 року, прийнятого Жовтоводською обєднаною державною податковою інспекцією. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки, проведеної відповідачем з питання достовірності сум ПДВ, заявлених до відшкодування за листопад 2004 року, складений ОСОБА_3 № 235/1/4 від 16.02.2005 року, в якому Жовтоводська ОДПІ дійшла безпідставного та необґрунтованого висновку про порушення позивачем п.4.5 ст. 4, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7, п.10.3 ст. 10 Закону України «Про податку на додану вартість» та пп.15.3.1 п.15.3 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що на думку податкового органу призвело до завищення бюджетного відшкодування за листопад 2004 року на суму 7409173 грн. Неправомірність заниження позивачем податкового зобов'язання відповідач мотивує відсутністю свідоцтва платника ПДВ у Міністерства палива та енергетики України, а завищення податкового кредиту на суму 97154,67 грн. - нерозповсюдженням визначення «основні фонди»на обєкти незавершеного будівництва. На підставі ОСОБА_3 перевірки Жовтоводською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яке позивач оспорює у судовому порядку.

Так, матеріалами справи підтверджено, що в період з 11.01.05р. по 16.02.05р. Жовтоводською обєднаною державною податковою інспекцією проведено документальну перевірку Східного гірничо-збагачувального комбінату з питання достовірності сум ПДВ, заявлених до відшкодування за листопад 2004 року, за результатами якої складений ОСОБА_3 № 235/1/4 від 16.02.2005 року.

Згідно висновків ОСОБА_3, підприємством порушені п.4.5 ст. 4, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.10.3 ст.10 Закону України «Про податку на додану вартість»та пп.15.3.1 п.15.3 ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що на думку податкового органу призвело до завищення бюджетного відшкодування за листопад 2004 року на суму 7409173 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки 21.03.2005р. Жовтоводською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 05.03.2005 року, яким визначено завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7409173,00 грн. Скарга позивача, подана ним в порядку адміністративного оскарження, залишена Жовтоводською об'єднаною державною податковою інспекцією без задоволення, а оскаржене податкове повідомлення-рішення - без змін, що підтверджується рішенням за вих. № 2248/10-23 від 21.03.2005 р. Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області скаргу позивача залишила без розгляду відповідним рішенням № 11338/10/25-008 від 05.05.2005 року.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 року у справі № А36/468-07(38-398), якою задоволений адміністративний позов ДП «Східний ГЗК»про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Жовтоводської ОДПІ № /0 від 03.07.2004 р., встановлено, що Східний гірничо-збагачувальний комбінат є державним підприємством з загальнодержавною формою власності і підпорядковується Міністерству палива та енергетики України (далі Мінпаливенерго), яке згідно з Указом Президент України №598/2000 від 14.04.2000р. є правонаступником Міністерства вугільної промисловості України, Міністерства енергетики України, Державного департаменту з питань електроенергетики України, Державного департаменту нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Державного департаменту з питань ядерної енергетики України. Згідно з Указом Президента України «Про невідкладні заходи по розвитку атомної енергетики та формуванню ядерного циклу в Україні»№64/894 від 23.02.1994р., Постановою Кабінету Міністрів України №267 від 12.04.1995р. «Про створення ядерно-паливного циклу»були затверджені основні показники Комплексної програми створення ядерно-паливного циклу в Україні, виконання якої здійснюється за рахунок галузевого фонду створення національного ядерно-паливного циклу. Зі змісту Положення про порядок формування та використання цільового галузевого фонду створення національного ядерно-паливного циклу в Україні, затвердженого 01.03.1995р. Державним комітетом України по використанню ядерної енергії, Міністерством економіки України, Міністерством фінансів України, вбачається, що вказаний Фонд є джерелом акумуляції та розподілу грошових коштів в структурі Мінпаливенерго. Основним напрямком діяльності ДП «Східний ГЗК», як зазначено у Статуті підприємства, є видобуток та переробка уранового концентрату. Відповідно до Положення про порядок створення тимчасового галузевого резерву уранового концентрату та розрахунків за нього, затвердженого Головою Держкоматому 06.06.1994р., тимчасовий галузевий резерв уранового концентрату створюється на ДП «СхідГЗК»на підставі рішення Кабінету Міністрів України №5534/35 від 30.03.1994р., при цьому право власності на урановий концентрат, який закладено до тимчасового галузевого резерву, а також право управління його використанням належить Держкоматому. На виконання зазначеного Положення позивач з 1994р. здійснював виробництво, зберігання та закладання уранового концентрату до галузевого резерву в обсягах, визначених розпорядженнями Держкоматому, а нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість здійснювалось підприємством відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість»при надходженні грошових коштів від Держкоматому, а потім від його правонаступників, на рахунок ДП «СхідГЗК»у відповідних розрахункових періодах на підставі належним чином оформлених податкових накладних. Протягом 2000, 2001, 2002 років на підставі замовлень на закладку концентрату природного урану до галузевого резерву та затверджених протоколів погодження ціни закису-окису урану, що виробляється підприємством, ДП «СхідГЗК»здійснювало відвантаження уранового концентрату до галузевого резерву Міністерства палива та енергетики України в 2000 році на суму 77361241,08 грн., в т.ч. ПДВ 12893540,18 грн.;в 2001 році - на суму 23291526,24 грн., в т.ч. ПДВ 3881921,04 грн.; в 2002 році - на суму 23077027,08 грн., в т.ч. ПДВ 3846171,18 грн., що підтверджується відповідними рахунками, податковими накладними та книгами продажу товарів. Вказані суми ПДВ були включені підприємством до відповідних податкових декларацій з ПДВ та сплачені до Державного бюджету України. У 2004 році на підставі Розпорядження Міністерства палива та енергетики України від 25.11.2004р. № 160-р ДСК, на виконання дозволу Кабінету Міністрів України від 22.11.2004р. № 2140 щодо експорту уранового концентрату з метою забезпечення фінансування заходів з виконання Комплексної програми створення ядерно-паливного циклу в Україні, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2001р. № 634-8, Повідомлення Міністерства палива та енергетики України від 29.11.2004р. № 2 та акту повернення уранового оксидного концентрату від 26.11.2004р., було здійснено повернення раніше поставленого концентрату на суму 43872108,00 грн., в т.ч. ПДВ 7312018,00 грн. У зв'язку з поверненням підприємству з галузевого резерву Міністерства палива та енергетики України раніше поставленого уранового концентрату, ДП «СхідГЗК»на підставі п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»здійснило відповідне коригування податкового зобов'язання з ПДВ, що призвело до зменшення суми податкового зобов'язання та виникнення підстав, передбачених ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», з урахуванням наявності від»ємного значення суми податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, про що здійснено відображення в податковій декларації за листопад 2004р. на загальну суму 7312018,00 грн. З вказаною сумою ПДВ підприємством виконана операція в бухгалтерському обліку, як повернення готової продукції до складу, а в податковому обліку - як коригування ПДВ на суму 7312018,00 грн., тобто зменшення податкових зобов'язань по раніше відвантаженій продукції.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що посилання відповідача на порушення підприємством приписів чинного податкового законодавства під час коригування податкового зобов'язання з податку на додану вартість за листопад 2004р. при поверненні уранового концентрату, зокрема, на порушення п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», є безпідставним та неправомірним, оскільки законодавцем операції з повернення покупцем проданих товарів не ототожнюється з переглядом цін на товар, і відповідно, продавець, в даному випадку - ДП «СхідГЗК», у разі повернення йому раніше проданих товарів має право на зменшення податкових зобов'язань щодо податку на додану вартість, нарахованих при продажу таких товарів. Продавець має можливість скористатися таким правом незалежно від того, чи є покупець платником податку. Відповідач безпідставно дійшов висновку щодо заниження податкових зобов'язань по податку на додану вартість на суму податку з вартості повернутої продукції та про завищення ДП «СхідГЗК»бюджетного відшкодування за листопад 2004р та прийняв протиправне податкове повідомлення- рішення про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7409173,00 грн. Позивачем обгрунтовано у податковій декларації з податку на додану вартість проведено зменшення податкового зобов'язання на суму податку на додану вартість, що призвело до виникнення підстав згідно з ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»до заявлення суми податку на додану вартість до відшкодування з бюджету.

Не надання підприємством до перевірки документів, які підтверджують повернення товару, а в податкових накладних не вказано одиницю виміру товарів, кількості (обєм, розмір) поставки товарів, ціну продажу одиниці продукції без врахування ПДВ та не надання угод, відповідно до яких проводилось відвантаження уранового концентрату до галузевого резерву та отримання коштів від Мінпаливенерго пояснюється тим, що виробництво уранового концентрату та закладка його до галузевого резерву протягом 2000-2002 років відбувалася на підставі замовлень Міністерства палива та енергетики України. Відповідно до таких замовлень, з моменту одержання охоронної розписки Міністерства палива та енергетики України від ДП «СхідГЗК»право власності на вироблений концентрат переходить до Міністерства палива та енергетики України, а останнє, в свою чергу, сплачує вартість уранового концентрату на підставі пред'явленого рахунку за продукцію шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ДП «СхідГЗК». У вказаний вище період часу (2000-2002 роки), коли відбувалось відвантаження уранового концентрату до галузевого резерву, майнові відносини, зумовлені використанням товарно-грошової форми, і пов'язані з ними особисті немайнові відносини, регулював Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963р. Відповідно до статті 4 цього Кодексу цивільні права та обов'язки виникають не лише з угод, а і внаслідок інших дій та подій, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків. Окрім цього, відповідно до діючого на той час цивільного законодавства, угоди можуть бути укладені як в письмовій так і в усній формі. З урахуванням відсутності вимог цивільного законодавства щодо обов'язкової письмової форми укладання такого роду угод, відсутність угоди укладеної між ДП «СхідГЗК»та Міністерства палива та енергетики України в письмовій формі не суперечить вимогам цивільного законодавства та Закону України «Про податок на додану вартість». Судом першої інстанції наголошено, що до серпня 2007 року державну таємницю становили відомості за сукупністю всіх показників щодо загальної кількості уранової руди, товарних розчинів, концентратів, окисів, закису-окису природного урану у цілому щодо підприємства, шахти, заводу видобувної галузі, виробничі потужності, плани виробництва, дані про їх виконання в натуральному виразі, зміст планових, звітних калькуляцій собівартості урану в рудах становили державну таємницю, що підтверджується Переліком № 3 від 28.02.2007 року та № 12 від 10.07.2007 року, затвердженого Державним експертом з питань таємниці. Таким чином, в податкових накладних № 100176 від 31.03.2000р., № 100305 від 31.05.2000р., № 100891 від 29.12.2000р., № 100612 від 31.10.2000р., № 100626 від 30.11.2001р., № 100049 від 31.01.2002р., № 100101 від 28.02.2002р., № 100114 від 15.03.2002р., № 100273 від 31.05.2002р., № 100544 від 31.10.2002р. та розрахунках коригувань кількості № 100645 - № 100654 від 29.11.2004р., не вказано одиницю виміру товарів, кількість (об'єм, розмір) поставки товарів та ціну продажу одиниці продукції без врахування ПДВ, що повертається, оскільки такі дані на час проведення перевірки були державною таємницею.

Стосовно факту віднесення позивачем у листопаді 2004 року до складу податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 97154,67грн. по виконаним роботам по капітальному будівництву шахт, згідно податкових накладних ВАТ «Кіровоградське БМУ - 5», ДСБМТ «Кривбасшахтопроходка», ЗАТ «Інститут Харківський Промтранспроект», ДП «Криворізький експертно-технічний Держнагляд охорони праці», Українського державного науково-дослідного інституту безпеки праці та екології в гірничорудній та металургійній промисловості», УкрНДПРІпромтехнології, судом першої інстанції зазначено, що факт виконання будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями підтверджується договорами та наданими рахунками, актами виконаних робіт і податковими накладними.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, відповідачем заявлено про застосування судом строку звернення до суду і відмову у задоволенні адміністративного позову з цих підстав.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно пп.5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення. Строки давності та їх застосування визначенні статтею 15 цього Закону. Відповідно до пп.15.1.1 п.15 ст. 15 Закону податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Пп. 15.3.1. п.15.3 ст. 15 передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

У судовому засіданні, судом першої інстанції встановлено, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог задовольнив клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши, що Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»засноване на державній власності і є єдиним в Україні підприємством, що займається видобутком та переробкою уранових руд, забезпечує на 33% потреби атомних електростанцій в ядерному паливі. Постановою Кабінету Міністрів України № 145 від 15.03.2006 р., прийнятою на виконання Комплексної програми створення ядерно-паличного циклу в Україні, затверджена енергетична стратегія України до 2030 року, яка передбачає збільшення видобутку уранової сировини. Проте, внаслідок неналежного фінансування бюджетних програм щодо створення резерву ядерного палива та ядерних матеріалів, вироблена підприємством продукція, що закладається до державного резерву, не оплачується. Станом на 01.06.2009 р. кредиторська заборгованість по підприємству складає 316 971 тис. грн. Через скрутний фінансовий стан, зміна керівництва, яка в період з 2007-2008 роки відбувалась 7 разів, позивач не мав змоги своєчасно звернутись до суду, що підтверджено письмовими доказами, наданими позивачем до суду.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду погодитись не може, оскільки вважає, що визначальним в даній справі є момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Так, податкове повідомлення-рішення №/0 прийнято 05.03.2005 року. Процедура адміністративного оскарження рішення скінчилась 05.05.2005р. винесенням рішення № 11338/10/25-008, яким Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області скаргу позивача залишила без розгляду.

Доказом отримання позивачем рішення про залишення скарги без розгляду є відмітка про отримання рішення вхід.№1810 від 06.05.05р.

Доказом обізнаності позивача стосовно результатів процедури адміністративного оскарження є зокрема і службова записка начальника юридичного відділу позивача вих.№18/469 від 27.01.06р. /а.с. 106/, згідно якої начальник юридичного відділу просить головного бухгалтера позивача надати документи стосовно прийняття податкового повідомлення-рішення від 05.03.05р. №/0.

На думку судової колегії вказана службова записка, надана позивачем свідчить про те, що про порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів позивачу було достеменно відомо, однак до суду з адміністративним позовом позивач звернувся лише 06.05.09 року.

Згідно законодавства України, зокрема, ст. 99 КАС України, початок підрахунку позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх права, свобод чи інтересів.

Позивач не заперечує стосовно пропуску строку звернення до суду, оскільки в клопотанні, поданому суду зазначає про наявність на його думку поважних причин пропуску строку, що визнано судом першої інстанції.

Однак, на думку судової колегії матеріали справи та докази, які враховані судом першої інстанції, зокрема щодо наявності скрутного фінансового стану позивача, змін керівництва, які в період з 2007-2008 роки відбувалась 7 разів, не є належними доказами для вирішення питання на користь позивача стосовно поновлення пропущеного строку. Так, позивач зазначаючи на наявність скрутного становища, як на підставу для пропуску строку звернення до суду вказує на наявність аналогічного податкового повідомлення-рішення, яке позивачем оскаржено в строки. Вказана обставина також свідчить, що позивачем безпідставно пропущено строк звернення до суду саме з цим позовом.

Судова колегія Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду при розгляді апеляційної скарги по зазначеній справі дійшла висновку, що причини пропуску строку звернення позивача до суду не є поважними, оскільки відповідно до матеріалів справи підтверджується обізнаність позивача з порушенням його прав, як він вважає, та відсутність обґрунтованих причин щодо не звернення до суду у встановлений законом строк.

Звідси, з урахуванням ч.1 ст.100 КАС України пропущений строк звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на вищенаведене у суду наявні підстави для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги виключно з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.100, 196, п.1.ч.1 ст.198, 202, п.1.ч.1.ст.205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2009 р. у справі № 2а-6545/09/0470 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2009 р. у справі № 2а-6545/09/0470 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена та підписана 14.02.2011р.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: О.М. Панченко