Справа № 14126/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2010 р.справа № 2а-22/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

за участю представників сторін:

позивача - представник не зявився

відповідача - представник не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя

на постанову : Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.03.2009р. у справі № 2а-22/09

за позовом: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя,

до: ОСОБА_1 ,

про: зобов"язання подання декларації про доходи , -

встановила:

06.11.2008р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою, у якій просить зобовязати відповідача подати до позивача декларацію про отримані у 2007р. доходи у вигляді інвестиційного прибутку від продажу акцій.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відмовлено в задоволені позову повністю.

Дана постанова обґрунтована тим, що діючим законом Україні на відповідача покладено функцію контролю за своєчасністю подання платниками податків податкових декларацій. Здійснення такого контролю передбачено ст.. 164-1 КУпАП, якою встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларації про доходи. Дії відповідача з неподання декларації про доходи підпадають під визначений склад правопорушення. Але відповідно до пояснень сторін відповідач до такої відповідальності не притягувався. Відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що при винесені постанови суд першої інстанції порушив вказані норми процесуального права, а також не звернуто уваги на те, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є орган виконавчої влади.

Суд належним чином повідомив учасників адміністративного процесу про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

Учасники процесу про поважність причин не явки їх представників у судове засідання суд не повідомили, за таких обставин справа розглядається за відсутності їх представників.

Відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи в якості підстави для звернення із позовом позивач посилається на Закон України «Про державну податкову службу в Україні», за вимогами п.3 ст.10 якого на ДПІ у районах покладено функцію контролю за своєчасністю подання платниками податків податкових декларацій.

Проте за вимогами ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_2 не передбачене право звернення ДПІ у районах, як суб'єкта владних повноважень, до адміністративних судів із позовами до платників податків про їх зобов'язання подання декларації про доходи.

Крім того, як зазначалося вище, ОСОБА_2 на відповідача покладено функцію контролю за своєчасністю подання платниками податків податкових декларацій.

Зокрема, здійснення такого контролю передбачено статтею 164-1 КУпАП, якою встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи. Дії відповідача з неподання декларації про доходи підпадають під визначений склад правопорушення. Але за поясненнями сторін відповідач до такої відповідальності не притягувався.

Колегія суддів вважає, що позивачем обрано не вірний порядок захисту порушеного права.

Як вбачається із змісту позову, позов заявлено з метою визначення суми податку, який підлягає сплаті ОСОБА_1 до бюджету у звязку з отриманням ним у 2007 році доходів у вигляді інвестиційного прибутку. У звязку з цим позивач просить зобовязати відповідача самостійно визначити у податковій декларації суму податкового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули ОСОБА_2 України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до положень п.«а»пп.4.2.2. п.4.4 ст.4 ОСОБА_2 України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію.

Таким чином, діючим законодавством встановлено порядок захисту порушеного права у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами, рішення суду прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими по справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.03.2009р. у справі № 2а-22/09 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.03.2009р. у справі № 2а-22/09 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги з моменту складення у повному обсязі.

Ухвалу складено в повному обсязі 20.07.2010р.

Головуючий: М.П. Кожан

Судді: О.А. Проценко

ОСОБА_3