Справа № 36235/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2010 р. справа № 2а-265/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Уханенка С.А. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2009 року по справі №2а-265/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року позивачка звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська, в якому просила визнати дії відповідача незаконними; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за 2007- 2009 роки.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області адміністративний позов задоволено частково: зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману допомогу по догляду за дитиною за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно. У задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу недоотриманої допомоги по догляду за дитиною за період з 01 січня 2008 року по лютий 2009 року, відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам справи.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до ст.. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу 3 частини 2 статті 56, та п.14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в II-IV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст.. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач в запереченнях просив застосувати наслідки такого строку (а.с.14).

Позивач звернулась з позовом до суду 21.04.2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.4).

Виходячи з цього строк звернення позивачем до суду за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, пропущений без поважної причини та в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідків пропуску строку, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»статтею 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»визначено, що дана допомога виплачується і застрахованим особам, а стаття 15 була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, за середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 гривень щомісячно з січня 2008 року.

Відповідно до ст.. 46 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік»передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням «в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1451 вказано, що відповідно до ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі , що дорівнює різниці між : з 01 січня 2008 року 50 відсотками, з 01 січня 2009 року 75 відсотками, з 01 січня 2010 року 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 грн. Відповідач здійснював виплати за 2009 рік у встановленому порядку та розмірах.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог за 2008-2009 роки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість скасувати її в частині та прийняти нову постанову суду. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2009 року по справі №2а-265/09 скасувати в частині зобовязання відповідача виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Керуючись п.3 ст. 198, ст. 202, ст. 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2009 року по справі №2а-265/09 задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2009 року по справі №2а-265/09 в частині зобовязання відповідача виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року скасувати.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст.. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: М.О. Католікян