Справа № 20533/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2010 р.справа № 2а-1799/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платникаими податків у м.Запоріжжі

на постанову : Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2009р. у справі № 2а-1799/09/0870

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платникаими податків у м.Запоріжжі

за участю пркурора Запорізької області

про: скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

13.03.2009р. Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій з врахуванням уточнень позовних вимог від 14.04.2009р. (а.с. 34, 35) просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.12.2008р. №/0 та від 04.03.2009р. №/1, прийняті СДПІ по ВПП у м.Запоріжжя в повному обсязі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2009р. позовні вимоги задоволено. Скасовані податкові повідомлення-рішення від 30.12.2008р. №/0 і від 04.03.2009р. №/1, прийняті СДПІ по ВПП у м.Запоріжжі.

Дана постанова обґрунтована тим, що отримання позивачем субвенцій з бюджету за послуги з постачання теплової енергії відносно до положень п. 3.2 ст. 3 та ст.. 5 Закону України «Про податок на додану вартість»не віднесено до операцій, які не є обєктом оподаткування податком на додану вартість та звільняється від оподаткування податку на додану вартість, в звязку з чим суд приходить до висновку про законне віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 3 107 349грн.00коп. за спірними відносинами.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу.

Відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до не обєктивного вирішення справи.

Суд належним чином повідомив учасників адміністративного процесу про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу розподілу справи між суддями від 15.09.2010р. справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_5, інші судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі проведена позапланова виїзна перевірка ВАТ «Дніпроенерго»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період серпень та вересень 2008року.

За результатами перевірки складено акт від 22.12.2008 року №246/08-05/00130872, в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення ВАТ «Дніпроенерго»пп. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3, пп. 7.4.2. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та абз. 5.3.4, пп. 5.3, п. 5 «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 3107349грн., у т.ч. по періодам серпень 2008р. - 1531867грн., вересень 2008р. -1575482грн.

Відповідачем по справі прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.12.2008р. №/0 яким ВАТ «Дніпроенерго»визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 4192740грн., (за основним платежем 3107349грн., за штрафними санкціями 1085391грн.).

За результатами розгляду первинної скарги позивача, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.03.2009р. №/1 яким ВАТ «Дніпроенерго»визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 4192740грн., за основним платежем 3107349грн., за штрафними санкціями 1085391грн.).

Як вбачається з акту перевірки визначення спірної суми податкового зобовязання відповідачем повязується з наступним.

Предметом діяльності ВАТ «Дніпроенерго»зокрема є виробництво, постачання, передача, купівля та продаж електричної і теплової енергії в України та за її межами, що підтверджується копіями Статуту ВАТ «Дніпроенерго», Довідкою з ЄДРПОУ № 4896.

04.07.2008р. між Головним управлінням Державного казначейства в Дніпропетровській області, Головним фінансовим управлінням Дніпропетровської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської облдержадміністрації, Управлінням Державного казначейства в Апостолівському районі Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровської області, Фінансовим управлінням Апостолівської райдержадміністрації, Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго», ДК «Укртрансгаз», HAK «Нафтогаз України»укладено договір № 7/440 , предметом якого є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до ст. 54 закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2008року №440 (а.с. 42-43).

На виконання умов даного договору ( п. п. 2.7, 2.8 Договору) Фінансове управління Апостолівської райдержадміністрації перераховує ВАТ «Дніпроенерго»кошти у сумі 8517331,16грн. для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, та ВАТ «Дніпроенерго»перераховує ДК «Укртрансгаз»кошти у сумі 8517331,16грн. у тому числі ПДВ 141955,19 грн. для погашення заборгованості за транспортування природного газу згідно з договором від 30.12.1998р. (а.с. 42 зворотній бік).

04.08.2008р. між Головним управлінням Державного казначейства в Дніпропетровській області, Головним фінансовим управлінням Дніпропетровської облдержадміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Дніпропетровської міської ради, Управлінням комунального господарства Дніпропетровської міської ради, Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго», ДК «Укртрансгаз», HAK «Нафтогаз України»укладено договір № 241/440 , предметом якого є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до ст. 54 закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2008року №440 (а.с. 44-46).

На виконання умов даного договору (п.п. 2.7, 2.8 Договору) Управління комунального господарства Дніпропетровської міської ради перераховує ВАТ «Дніпроенерго»кошти у сумі 7948920,10грн. для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, та ВАТ «Дніпроенерго»перераховує ДК «Укртрансгаз»кошти у сумі 7948920,10грн. у тому числі ПДВ 1324820,02грн. для погашення заборгованості за транспортування природного газу згідно з договором від 30.12.1998р. 18/69-ДПО/24, договором від 12.08.2002р. №11-987 та ухвали господарського суду Запорізької області від 21.06.2004р. №17/195 за 2001р. (а.с. 44 зворотній бік).

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 17-18) перевіркою встановлено, що сума отриманої ВАТ "Дніпроенерго" субвенції не відображена в податковій декларації з ПДВ за серпень вересень 2008р. по рядку 3 "Операції, що не є об'єктом оподаткування". Відповідач прийшов до висновку, що право на податковий кредит по придбаних товарах (роботах, послугах) ВАТ "Дніпроенерго" має лише в розмірі, який відповідає частці використання таких придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях. Тому відповідач здійснив перерахунок коригування податкового кредиту внаслідок наявності операцій (операції з отримання субвенцій з різниці у тарифах на теплову енергію), які частково використовувались в оподатковуваних операціях ВАТ «Дніпроенерго».

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи, що отримання позивачем субвенцій з бюджету за послуги з постачання теплової енергії відповідно до положень п. 3.2. ст. 3 та ст. 5 Закону України «Про податок на додану вартість»не віднесена до операцій, які не є об'єктом оподаткування податком на додатну вартість та звільняється від оподаткування податку на додану вартість, позивач законно відніс до податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 3 107 349грн.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду з наступних підстав.

Статтею 54 Закону України „Про державний бюджет України на 2008р." встановлено, що перерахування субвенції з Держбюджету України місцевим бюджетам на погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому КМУ, за рахунок надходжень від погашення податкової заборгованості підприємств, до державного бюджету та додаткових податкових зобов'язань, які виникають у результаті виконання цієї статті. Розрахунки з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, з місцевих бюджетів може здійснюватись за рахунок належних їм додаткових податкових зобов'язань, які виникають у результаті виконання цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2008р. № 440 затверджений Порядок перерахування у 2008р. такої субвенції.

Згідно із п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" до бази оподаткування ПДВ, яка визначена з договірної (контрактної) вартості, включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Тобто, вартість поставки виробленої теплової енергії повинна визначатися з урахуванням ПДВ незалежно від того, за рахунок яких джерел вона компенсується.

Визначаючи спірну суму податкового зобовязання відповідач посилається на положення п.п. 3.2.7 п.3.2 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Водночас, п.п. 3.2.7 п.3.2 ст. 3 Закону визначено, що не є об'єктом оподаткування ПДВ операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (іншим прирівняним до неї виплатам), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі). Щодо субвенцій такого правила законом не встановлено. Таким чином, відповідач безпідставно до спірних відносин застосував положення вказаної правової норми.

У разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством (підпункт 1.20.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР (далі Закон 334/94-ВР)) звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання.

Відповідно до положень Закону України «Про ціни та ціно утворювання»ціни та тарифи на комунальні послуги віднесені до регульованих, а право на затвердження тарифів на послуги, що надаються комунальними підприємствами відповідно до пп.2 п. «а»ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»належить місцевим органам самоврядування.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з поставки товарів (робот, послуг) на митній території України, а тому поставка підприємством - платником податку електричної і теплової енергії за регульованим тарифом є оподатковуваною операцією.

Оскільки п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено, що база оподаткування операцій з поставки товарів (робот, послуг) за регульованим тарифом визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за регульованими цінами (тарифами), що підлягають державному регулюванню, то базою оподаткування з поставки зазначених товарів є саме встановлений тариф, а не бюджетні виплати, які отримує платник податку понад встановлений тариф, оскільки вказані виплати за своєю природою є відшкодуванням державних збитків підприємствам у зв'язку з державним регулюванням цін, а не компенсацією вартості товарів (робот, послуг, проданих (виконаних, наданих) таким платником податку.

Отже, вартість поставки виробленої енергії підлягає оподаткуванню податком на додану вартість незалежно від того, за рахунок яких джерел вона компенсується.

Базою оподаткування таких поставок є затверджений органами місцевої влади чи органами місцевого самоврядування тариф. А одержувані субсидії є лише часткою плати за ці послуги в межах регульованого тарифу.

Підприємства, які надають лише оподатковувані податком на додану вартість послуги, мають право на повний податковий кредит по сплачених товарах і послугах, що використані для надання оподатковуваних послуг. Таким чином, твердження відповідача, щодо того, позивач не має право на податковий кредит в розмірі, який відповідає сумі нарахованих чи одержаних субвенцій є таким, що не ґрунтується на положеннях діючого законодавства.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами, рішення суду прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими по справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платникаими податків у м.Запоріжжі на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2009р. у справі № 2а-1799/09/0870 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2009р. у справі № 2а-1799/09/0870 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України - протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених КАС України, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвалу складено в повному обсязі 06.10.2010р.

Головуючий: М.П. Кожан

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян