Справа № 29180/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2010 р. справа № 2а-196/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Католікяна М.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі про перерахунок і виплату пенсії по інвалідності

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі, де вказує що він є інвалідом 3 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Він має право на пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просить: - визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області щодо відмови в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі нарахувати та виплатити суму недоплаченої пенсії з 01.10.2006 р. (а.с.1-2).

Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, а тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.20-21).

Постановою Михайлівського районного суду від 13.08.2009 позов задоволений. Визнані незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі здійснити перерахунок державної та додаткової щомісячної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2006 р. відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.25-29).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог(а.с.32-33).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Переглядаючи справу, колегія суддів частково не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно посвідчення, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС (а.с.6).

Дослідженням пенсійної справи встановлено, що позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не міг бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до категорії 1 і які визнані інвалідами 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи саме з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

Відповідно частини 4 статті 9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, висновки щодо неправомірності відмови відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення для осіб, які втратили працездатність, розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом, є обґрунтованими.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є правильними.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 01.01.2008року по 22.05.2008року позивач не мав права на перерахунок пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у звязку з дією положень п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому висновок суду в цій частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача провести такий перерахунок призначеної пенсії з 01.01.2008року по 22.05.2008 р. є не вірним.

Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії за ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за періоди: з 01.10.2006 р. по 31.12.2006 р., за 2007 рік, а також з 22 травня по 31 грудня 2008 року і з 01 січня по 13 серпня 2009 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись статтями 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2009 р. в частині задоволених позовних вимог за період з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. скасувати та відмовити в цій частині позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді О.М. Панченко

ОСОБА_2