Справа № 28973/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2010 р.справа № 2а-34/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по розрахунку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

встановила:

У квітні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого, з урахуванням уточнених позовних вимог у жовтні 2008 року ( а.с.65-72 т.2) просила стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області вартість не отриманого нею продовольчого пайка в сумі 11440.80 гривни, речового майна 19723.93 грн., незаконно не виплаченої надбавки за виконання обовязків слідчого з 1996 року в сумі 15541.92 грн. з урахуванням інфляційних , заборгованість по грошовому забезпеченню, яка була наслідком несплати їй надбавки за виконання обовязків слідчого за час роботи з 2001 року у сумі 19100.91 грн. з урахуванням інфляційних, просила зобовязати вказаного відповідача перерахувати розмір грошового забезпечення, яке б вона мала отримувати на день звільнення та надати його до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, перерахувати суму вихідної допомоги з урахуванням недоплаченої надбавки та стягнути недоотриману її частину у сумі 3666.08 грн., стягнути суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 10926.09 грн., та моральну шкоду в сумі 20000 грн., зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати належну їй пенсію з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, яке б вона мала отримувати за час проходження служби на момент виходу на пенсію та сплатити їй різницю у розмірах пенсій 44371.17 грн. з урахуванням інфляційних.

Відповідач - головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, проти позову заперечував, вказуючи що ні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ні Законом України «Про міліцію»не передбачена виплата компенсації за речове майно. Зазначав, що продовольчий пайок позивач отримувала до прийняття Закону України «Про деякі заходи економії бюджетних коштів»від 17.02.2000 року, а з 01.03.2000 року виплата компенсації за не отриманий пайок на законодавчому рівні не передбачена. Щодо виплати доплати за слідчу роботу зазначав, що положення Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу й оплати праці працівників органів внутрішніх справ»від 04.10.1996р. №926/96 (зі змінами) стосуються лише осіб начальницького складу ОВС, що проходять службу в слідчих підрозділах і на посадах відповідно до переліку слідчих підрозділів ОРВС, куди посада начальника відділення дізнання не віднесена (а.с.101-105).

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

З вказаною постановою позивач не погодилась, надала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила скасувати постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2009 року і прийняти нову постанову про задоволенні її вимог. Посилалась на невірне застосування судом норм матеріального права: щодо виплати грошової компенсації за речове майно судом не врахований Наказ МВС України від 05.12.2003 року № 1489, зазначала про безпідставне не зарахування часу її роботи виконуючим обовязки слідчого до її слідчого стажу, який мав становити 10 років 3 місяці 22 дні, що протирічить ст..15 Положення про проходження служби, а тому суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за невиплачену надбавку слідчого. Як наслідок цього необґрунтованою є відмова і відносно інших позовних вимог (а.с.125-133).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав.

Представник УМВС України в Дніпропетровській області та представник Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ та була звільнена наказом №184 о/с від 22.12.2003р. за п.65 «а»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС»за віком. У даному наказі не зазначено, що ОСОБА_1 звільняється у відставку з правом носіння форменого одягу (а.с.6 т.1). Останнім часом ОСОБА_2 проходила службу в Новомосковському міському відділі ГУМВС України в Дніпропетровській області на посаді начальника відділення дізнання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення вартості не отриманого нею продовольчого пайка та речового майна, суд першої інстанції вірно виходив з того, що забезпечення працівників міліції форменим одягом встановленого зразка передбачено ст.16 Закону України «Про міліцію», але грошова компенсація за формений одяг зазначеним законом не передбачена. Крім того, частиною другою статті девятої Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»від 20.05.1991р. передбачалось, що в період служби військовослужбовці забезпечувалися речовим майном і продовольчими пайками або, за їх бажанням, отримували грошову компенсацію замість них. Однак Законом України від 17.02.2000р. «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набрав чинності 11.03.2000р., зупинено дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або, за їх бажанням, грошової компенсації замість них та замість речового майна, тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.

ОСОБА_1 зазначає, що до 01.03.2003 року вона отримувала продовольчий пайок за нормою № 7 (а.с.66,126). А тому її посилання в апеляційній скарзі на те, що її права гарантуються та не можуть бути скасовані, та на те, що Положенням про забезпечення речовим майном осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України №1489 від 05.12.2003 року, передбачена виплата грошової компенсації замість належного на день звільнення обмундирування, визнаються колегією суддів безпідставною, оскільки даний Наказ не стосується спірних правовідносин( позивач не звільнялась з правом носіння форменного одягу), більш того, даний Наказ не спростовує положення ст.16 Закону України «Про міліцію».

Щодо відмови позивачці у задоволенні вимог про донарахування та виплату їй доплати за слідчу роботу, оскільки, відповідно до Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу й оплати праці працівників органів внутрішніх справ»від 04.10.1996р. №926/96 (зі змінами) така надбавка передбачалась лише особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, в той час як позивачка, займаючи посаду старшого дізнавача і начальника відділення дізнання, до таких не відносилась, обов'язки слідчого виконувала лише тимчасово. Посилання апелянта на ст.. 15 Положення про проходження служби, якою передбачена можливість роботи по сумісництву та на ст. 102-1 КЗпП України, відповідно до якої оплата праці за сумісництвом передбачає одержання заробітної плати за фактично виконану роботу, визнаються колегією суддів безпідставними та такими, що не спростовують висновок суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки, відсутні підстави для нараховування ОСОБА_2 надбавки за слідчий стаж та компенсації за продовольчий пайок і речове забезпечення, то і її вимоги здійснити донарахування та виплату (стягнення) у більшому розмірі вихідної допомоги та пенсії - задоволенню не підлягають.

Посилання ОСОБА_1 на те, що, зазначаючи про неможливість регулювання спірних правовідносин нормами КЗпП України, суд першої інстанції порушив вимоги ч.7 ст.9 КАС України (стосовно аналогії закону та аналогії права), колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами повністю урегульовані спеціальними Законами, а саме: Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та Наказом МВС України №1489 від 05.12.2003 року, Дисциплінарним Статутом, Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, а тому положення ст..117 КЗпП України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Таким чином суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 18 серпня 2010 року.

Головуючий Л.М.Нагорна

Судді А.В.Суховаров

ОСОБА_3