Справа № 462/3520/15-а
Суддя: Румілова Н. М.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/3520/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла С.М., розглянувши у відкритому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в у Залізничному районі міста Львова про зобов'язання встановити підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13 травня 2015 року звернулась в суд з позовом до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про зобов'язання встановлення до пенсії з 01 січня 2014 року підвищення як примусово переселених членів сім'ї реабілітованих у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Свої вимоги мотивує тим, що згідно довідки про реабілітацію її було реабілітовано на підставі ст. 3 Закону України від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Відповідно п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 25% мінімальної пенсії за віком, однак всупереч вимогам Закону, така грошова допомога у 2015 році виплачується не у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 травня 2015 року позовні вимоги в частині зобов'язання нарахування і виплати недоплаченого щомісячного підвищення до пенсій в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 12 листопада 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечила, просила у задоволенні вимог відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до частковому задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на України» було визначено, що цим Законом ліквідуються наслідки беззаконня, допущені з політичних мотивів до громадян України, поновлюються їх права, встановлюються компенсація за незаконні репресії та пільги реабілітованим.

Пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова та щомісячно отримує пенсію.

Згідно до довідки про реабілітацію від 16.03.2015 року за № 0108 вих.304, виданої Комісією з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради , позивачка ОСОБА_1 на підставі довідки про реабілітацію за №18/11 К -35 від 30.09.2013 року, виданої УМВС по Амурській області , розяснення РСВ ГУ МВСУ у Львівській області, рішення обласної комісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій №8 від 13.03.2015 року , визнана реабілітованою.

Позивач зверталась до відповідача з заявою, в яких просила перерахувати пенсію з врахуванням підвищення на підставі п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як реабілітованій особі.

Відповідач відмовив позивачці у перерахунку пенсії з врахуванням підвищення, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на те, що позивачем не надані належні документи, що підтверджували би факт її примусового переселення.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються: громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими є особи, які заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими банд пособниками та їх сім'ями.

Згідно п.20 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка зареєстрована в Мінюсті 27 грудня 2005 року за №1566/11846, за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованим, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно із статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

З довідки про реабілітацію виданої Комісією з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій вбачається, що факт репресії встановлено рішенням Львівської обласної комісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій, позивач є особою яка необґрунтовано зазнала політичних репресій та була реабілітована, що надає право на підвищення призначеної пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд вважає, що відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивачки з врахуванням факту політичних репресій щодо неї, як особи яка була реабілітована є протиправною, порушує вимоги ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог та їх часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 90, 158-163 КАСУ, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі міста Львова про зобов'язання встановити підвищення до пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Пенсійного Фонду України у Залізничному районі міста Львова щодо не нарахування і невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з 13 листопада 2014 року відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі міста Львова здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з13 листопада 2014 року відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Залізничний районний суд м. Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Копія вірна.

Суддя: Н.М.Румілова