Справа № 24794/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2010 р. справа № 2а-90/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Католікяна М.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-90/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати відповідача призначити та виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.10.2007 року, зобовязати відповідача призначити та виплатити недоплачену грошову допомогу при народжені у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними, стягнуто з відповідача недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1099,50 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ). З 12.11.2007 року була призначена позивачу допомога по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік колегія суддів зазначає про те, що дію частини 1 статті 15 Закону України №2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради з жовтня 2007 року, що підтверджується довідкою (а.с.12).

Тому з жовтня 2007 року відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання поважними причин пропуску позивачем річного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року N 107-VІ було зупинено на 2008 рік дію частини 15 Закону № 2811-ХІІ в частині встановлення розміру вказаної допомоги.

У відповідності зі статтями 1, 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно необхідності відмови в задоволенні позовних вимог за 2008 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для зобовязання відповідача призначити, нарахувати і виплатити позивачу відповідно до порядку встановленому ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомогу при народжені дитини, у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини.

Відповідно до статті 56 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлена допомога при народженні дитини - в розмір 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати державної допомоги при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статті 56 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік" в цій частині не визнавались неконституційними і тому діяли в часі на час виникнення таких спірних правовідносин, враховуючи те, що Закон України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" за часом прийнятий пізніше Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегія суддів вважає, що при визначенні розміру державної одноразової допомоги при народженні дитини та порядку її виплати слід керуватись саме положеннями, зазначеними абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік", і тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Проте, суд першої інстанції невірно визначив розмір недоплачених сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в той час як цей обовязок входить до компетенції відповідача. При цьому суд не врахував, те, що з огляду на положення ст. 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії.

Адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобовязувати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Отже, поновивши права позивача на отримання належної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку способом, який не відповідає вимогам процесуального закону, суд першої інстанції тим самим допустив помилку, яка призвела до неправильного вирішення даного спору. Крім того, кошти, які підлягають виплаті позивачу не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції змінити в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1099,50 грн.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.2 ст.198, п.1 ст. 201, ст. 207 КАС України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-90/09 в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1099,50 грн., змінити, виклавши в наступній редакції:

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

В іншій частині постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-90/09 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.А. Божко

Судді: О.М. Панченко

ОСОБА_3