Справа № 753/717/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/717/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного державного ревізора - інспектора Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Нішенка Дмитра Сергійовича про визнання дій незаконними, протоколу таким, що не підлягає виконанню, скасування протоколу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Відповідач-1, ДПІ у Дарницькому районі), Головного державного ревізора - інспектора Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Нішенка Дмитра Сергійовича (далі - Відповідач-2, Ревізор) про:

- визнання незаконними дій Відповідача-2 щодо складання відносно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення №20/26-51-17-01-13 від 01.07.2014 року за ст. 163 КпАП України;

- визнання протоколу про адміністративне правопорушення №20/26-51-17-01-13 від 01.07.2014 року, складений Ревізором відносно ФОП ОСОБА_2, таким, що не підлягає виконанню;

- скасування протоколу про адміністративне правопорушення №20/26-51-17-01-13 від 01.07.2014 року, складений Відповідачем-2 відносно Позивача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 року, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконними дій Відповідача-2 щодо складання відносно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення №20/26-51-17-01-13 від 01.07.2014 року за ст. 163 КпАП України.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано відсутність повноважень у Відповідача-2 на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ст. 163 КпАП України, позовні вимоги в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення та визнання його таким, що не підлягає задоволенню, є передчасними.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були належним чином оцінені правові наслідки, які створює для нього існування протоколу про адміністративне право рушення.

У судовому засіданні представник Позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Вирішуючи вказану справу, суд першої інстанції встановив, що у червні 2014 року працівниками ДПІ у Дарницькому районі на підставі наказу від 20.06.2014 року №814-П та направлень від 20.06.2014 року №678, 679 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками (найманими особами). У ході перевірки було встановлено порушення: п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України - ненарахуваня, неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників на суму 14 084,58 грн.; п. 119.2 ст. 119 ПК України - не подано податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року; ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що спричинило неутримання та неперерахування єдиного соціального внеску за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року в сумі 38 701,93 грн. Висновки даної перевірки зафіксовані в акті від 01.07.2014 року №5225/26-51-17-01/НОМЕР_1.

Крім того, в ході перевірки Відповідачем-2 щодо Позивача складено протокол серії КР №217480 від 01.07.2014 року №20/26-51-17-01-13 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано вчинення ФОП ОСОБА_2 порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163 КпАП України.

На підставі наведених вище обставин, суд першої інстанції, встановивши, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність повноважень у Ревізора на складання протоколу №20/26-51-17-01-13 щодо Позивача, позовні вимоги про скасування протоколу та визнання його таким, що не підлягає виконанню, є передчасними.

З такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Приписи ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24.03.2015 року у справі №К/9991/78634/12.

Відтак, посилання Апелянта на те, що оскаржуваний протокол №20/26-51-17-01-13 підлягає скасуванню, оскільки він є підставою для притягнення ФОП ОСОБА_2 до відповідальності, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, по-друге, правомірність його складання вже була предметом розгляду судом, про що ухвалено відповідне рішення, по-третє, перевірка правильності його складення повинна поряд з іншим здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було враховано, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не має правового значення у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а тому позовні вимоги про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та визнання його таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, однак обґрунтував його з помилковим застосуванням норм матеріального права, оскільки не врахував правову природу протоколу про адміністративне правопорушення та прийшов до висновку про передчасність позовних вимог у вказаній частині з підстав, що дії зі скасування протоколу повинен вчинити Відповідач-2 самостійно на виконання судового рішення в іншій справі. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - змінити, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позову є обставини, зазначені в мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року - змінити, зазначивши, що підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову викладені в мотивувальній частині даної постанови.

У решті постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного державного ревізора - інспектора Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Нішенка Дмитра Сергійовича про визнання дій незаконними, протоколу таким, що не підлягає виконанню, скасування протоколу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.