Справа № 2а-1870/5938/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/5938/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г., суддів-Бондар С.О., ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Національного банку України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк", про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (далі-позивач, ОСОБА_5Л.) звернувся до суду з позовною заявою до Національного банку України (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати незаконними дії Національного банку України щодо відмови відкликання ліцензії та ініціювання процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (далі - третя особа, ПАТ «Західінкомбанк»), у з зв'язку з його неплатоспроможністю;

- зобов'язати відповідача відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк», у з зв'язку з його неплатоспроможністю.

Свої вимоги мотивує тим, що оскільки, на протязі, більше шести місяців третя особа по справі, не виконує рішення суду, що у свою чергу є фактом ознак неплатоспроможності банку виконувати грошові зобов'язання перед позивачем, Національний банк України у відповідності до ч.6 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зобов'язаний був відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк». Вважає, що у даному випадку передбачено імперативну норму закону у відповідності до якої, відповідач не на власний розсуд, а зобов'язаний, відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації будь-якого банку, у тому числі і третьої особи, яка є банківською установою. У зв'язку із цим, на думку позивача, відповідач порушує вимоги ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що у свою чергу призводить до порушення законних прав та інтересів позивача, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.65-69) зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Стверджує, що Національний банк України діяв у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством України. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначив, що рішення про ініціювання ліквідації банку є виключною компетенцією Національного банку України. Відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» відкликання банківської ліцензії у банку є крайнім заходом впливу, застосовується у випадку, коли відновити фінансовий стан банку неможливо, і тягне за собою запровадження процедури ліквідації банку. Зокрема, після вирішення питання про ініціювання ліквідації банку відповідна заява направляється до суду, і єдиним питанням, що приймається до розгляду судом у справі про ліквідацію банку, є висновок Національного банку України щодо доцільності ліквідації банку та відповідність застосування процедури ліквідації з боку Національного банку України вимогам цього Закону. На думку відповідача, Національний банк України не зобовязаний відкликати банківську ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації банку у звязку з надходження заяви позивача від 24.06.2011р. При цьому навіть за визнання обов'язковим виконання Національним банком України вимог ч. 6 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вирішення питання про ліквідацію банку за відсутності поданого позитивного висновку Національного банку України неможливе, оскільки вирішення питання про неможливість фінансового оздоровлення банку відноситься до виключної компетенції Національного банку України, і не може бути ініційоване або прийняте іншим органом. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.65-69).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.65-69), в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, вважав його необґрунтованим та безпідставним, з підстав викладених у запереченнях (а.с.24-27). Відмітив, що вирішення питання про ліквідацію банку за відсутності поданого позитивного висновку Національного банку України, навіть у випадку визнання обов'язковим виконання Національним банком України ч. 6 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є неможливим. Крім того, третя особа зазначає, що між ними та відповідачем 14.05.2010року укладено угоду №1 «Про вжиття заходів усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», яка діє до 01.06.2012 року. Також третя особа відмічає, що рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_5 фактично виконувалося лише 30 днів, в період з 09.11.2010 року по 26.11.2010 року (з дня відкриття виконавчого провадження по день приєднання до зведеного виконавчого провадження) та з 05.04.2011 року по 18.04.2011 року (з дня поновлення зведеного виконавчого провадження по день скасування постанови про поновлення зведеного виконавчого провадження). Решту часу рішення не виконувалось, оскільки виконавче провадження було зупинено, а також станом на сьогоднішній день і далі є зупиненим.

Крім того, представник третьої особи зазначив, що Сумською філією ПАТ «Західінкомбанк» надсилалися ОСОБА_5 пропозиції (оферти) врегулювати правовідносини по належному виконанню зобов'язань по поверненню депозитних вкладів, а в переговорах вкладнику пропонувалося повернути всю суму вкладу на його картковий або поточний рахунок, проте від такої пропозиції ОСОБА_5 відмовився.

Також представник третьої особи відмітив, що ОСОБА_5 є засновником ТзОВ «МЦФТ», яке в свою чергу є засновником ТзОВ «Сумикомунтранс», у якого на сьогоднішній день існує безнадійна прострочена кредитна заборгованість перед ПАТ «Західінкомбанк» на суму 2 000 000,00 грн. тіла кредиту та 458 556,18 грн. несплачених процентів. Керуючим Сумської філії банку неодноразово проводилися переговори з вказаним вкладником на предмет повернення депозитних коштів в повному обсязі за рахунок повернення кредиту ТзОВ «Сумикомунтранс», пропонувалося погашення також і за рахунок заставного майна по кредиту вказаного позичальника. Проте, ОСОБА_5 не погодився на такий вихід з ситуації, а також не йде на співпрацю щодо погашення кредитної заборгованості пов'язаної з ним юридичної особи. У задоволенні позовних вимог представник третьої особи просив відмовити у повному обсязі на підставі викладених заперечень (а.с.24-27).

Заслухавши повноважних представників сторін, третьої особи, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 2010 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №2-589/10 було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_5 - 603440грн. 47коп. суми депозитного вкладу та відсотків (а.с.6).

11 жовтня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми по справі №2-589/10, у зв'язку з набранням законної сили рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.08.10року у справі №2-589/10, було видано виконавчий лист №2-589/2010р. (а.с.7).

09 листопада 2010 року державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-589/2010, виданого Зарічним районним судом м. Суми, а 26.11.2010р. дане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження, яке ще 05.11.2010р. було зупинено, що вбачається з листа Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.10.2011р. за №51344 (а.с.93-97).

24 червня 2011 року позивач звернувся до Національного банку України з заявою, в якій просив відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк», у звязку з його неплатоспроможністю (а.с.8,9).

Листом від 11 липня 2011 року №47-606/9234 (а.с.10) Національним банком України в місячний строк з дня направлення запиту, було надіслано на адресу позивача відповідь, в якій заяву ОСОБА_5 не було задоволено та зазначено, що питання щодо можливості ліквідації банку може бути розглянуто Національним банком України у разі визнання неможливості приведення діяльності банку у правову та фінансову відповідність з вимогами Закону про банки та інших нормативно-правових актів Національного банку України протягом одного року або у будь-який час, коли дійде висновку, що запроваджені заходи більше не приводять до оздоровлення банку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 20.05.1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України» (далі Закон України «Про Національний банк України») Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено здійснення Національним банком України, серед інших, функції банківського регулювання та нагляду.

Відповідно до частини пятої статті 67 Закону України від 07.12.2000р. №2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі Закон України «Про банки і банківську діяльність») при здійсненні банківського нагляду Національний банк України має право вимагати від банків та їх керівників усунення порушень банківського законодавства, виконання нормативно-правових актів Національного банку України для уникнення або подолання небажаних наслідків, що можуть поставити під загрозу безпеку коштів, довірених таким банкам, або завдати шкоди належному веденню банківської діяльності.

Статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що у разі порушення цього Закону чи нормативно-правових актів Національного банку України, що спричинило значну втрату активів або доходів, і настанні ознак неплатоспроможності банку Національний банк України має право відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації банку згідно з положеннями цього Закону.

Позивач відмічає, що третьою особою у шестимісячний строк не виконано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 серпня 2010 року по справі №2-589/10, та не повернуто банківський вклад, що в свою чергу призводить до порушення законних прав та інтересів позивача, які передбаченні чинним законодавством України та є ознакою неплатоспроможності банку.

Дійсно, як вбачається з листа Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.10.2011р. за №51344 (а.с.93), 09.11.2010р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-589/10, виданого на виконання рішення суду про стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_5 депозитних вкладів, відсотків та судових витрат, на загальну суму 603692,47 грн. З цього часу було розпочато примусове виконання рішення суду у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». 26.11.2010року вищевказане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження №12172236. В ході зведеного виконавчого провадження було накладено арешт на рухоме і нерухоме майно ПАТ «Західінкомбанк». В той же час, 05.11.2010 року зведене виконавче провадження №12172236 було зупинено постановою головного державного виконавця ДВС Луцького МУЮ. 05.04.2011 року зведене виконавче провадження №12172236 було поновлено, однак, 18.04.2011 року Волинським окружним адміністративним судом прийнято постанову про задоволення позовної заяви третьої особи та скасовано постанову ДВС від 05.04.2011 року (а.с.39-42). Дана постанова суду була оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду, який своєю ухвалою від 14.07.2011р. зупинив дію постанови від 05.04.2011р. про поновлення виконавчого провадження (а.с.85). У звязку з чим, як відмічає, начальник першого ВДВС Луцького МУЮ, станом на 25.10.2011р. державний виконавець не вправі вчиняти дії по примусовому виконанню вказаного виконавчого листа №2-589/10 у виконавчому провадженні №12172236.

З огляду на вказані обставини, на переконання суду, безпідставно стверджувати про той факт, що третя особа не виконує більше шести місяців своїх зобовязань в ході примусового стягнення сум за рішенням суду, тим паче, що як вбачається з матеріалів справи (а.с.93-97), зведене виконавче провадження на даний час не закінчено, виконавчий лист №2-589/10 на адресу позивача з підстав відсутності коштів (неплатоспроможності) у боржника повернений не був. Більш того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.73-77) Сумською філією ПАТ «Західінкомбанк» надсилалися ОСОБА_5 пропозиції (оферти) врегулювати правовідносини по належному виконанню зобов'язань по поверненню депозитних вкладів. Так 20.05.2011 року та повторно 02.09.2011 року вкладнику було запропоновано укласти договори щодо реструктуризації повернення депозитних вкладів та встановлено графік повернення коштів, проте від такої пропозиції ОСОБА_5 відмовився (а.с.77).

Також варто зазначити, що позивач, заявляючи позовні вимоги, керується Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 року №369 (далі Положення №369). Разом з тим, глава 2 та п.1.1 глави 1 розділу VI, п.6.3 розділу V вказаного Положення визначають саме право Національного банку України відкликати банківську ліцензію та призначити ліквідатора банку в будь-який час, якщо дійде висновку, що виконання плану дій тимчасового адміністратора (програми фінансового оздоровлення банку, плану реорганізації банку) не приводить до оздоровлення банку.

Поряд з цим, суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України №68 від 12.02.2009р., враховуючи істотну загрозу платоспроможності ПАТ «Західінкомбанк», з метою захисту інтересів кредиторів та інших вкладників, забезпечення схоронності його капіталу й активів, здійснення докладної оцінки його фінансового стану і вжиття відповідних заходів щодо приведення діяльності Банку у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його платоспроможності й ліквідності, стабілізації діяльності, усунення порушень, причин та умов, що призвели до погіршення його фінансового стану призначено тимчасову адміністрацію у КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк», строком на один рік - з 13.02.2009 року до 12.02.2010 року (а.с.48-49).

Продовженням процесу відновлення фінансової стабільності ПАТ «Західінкомбанк» стало укладення 14.05.2010 року відповідно до глави 2 розділу ІІ Положення №369 між ПАТ «Західінкомбанк» та Національним банком України угоди № 1 «Про вжиття заходів для усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», та додаткових угод, якими було затверджено план заходів щодо поліпшення фінансового стану третьої особи строком до 01.06.2012 року (а.с.31-38).

При цьому відповідно до п.3.12 розділу ІІ Положення №369 Національний банк розриває з банком письмову угоду і приймає рішення про призначення тимчасової адміністрації або про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора банку саме у разі невиконання банком програми фінансового оздоровлення (плану реорганізації) та/або погіршення його фінансового стану. Як вбачається з встановлених в судовому засіданні обставин справи, угода, укладена між відповідачем та третьою особою не розірвана та діє станом на сьогодні.

Крім того, суд відмічає, що стаття 84 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також зазначений п.6.3 розділу V вказаного Положення №369 передбачає можливість Національного баку України ініціювати питання про ліквідацію банку в будь-який час, коли дійде висновку, що фінансове оздоровлення банку є неможливим. З аналізу приписів вказаних норм вбачається, що вирішення питання про неможливість фінансового оздоровлення банку відноситься до виключної компетенції Національного банку України, і не може бути ініційоване або прийняте іншим органом.

Особливості процедури звернення до Національного банку України в порядку ч. 6 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на яку посилається позивач, передбачені главою 2 розділом VІ Положення №369. Так, згідно п. 2.1 глави 2 розділу VІ Положення, якщо банк (крім філії іноземного банку) своєчасно і в повній сумі не виконав грошових зобов'язань перед кредитором, то кредитор має право надіслати до Національного банку або його територіального управління за місцезнаходженням банку заяву про ліквідацію банку разом з документами, що підтверджують наявність невиконаних грошових зобов'язань банку перед ним.

Відповідно до п. 2.2 глави 2 розділом VІ Положення №369 відповідь кредитору про незадоволення його заяви має бути направлена протягом 30 календарних днів з дня отримання заяви (з урахуванням прийнятого Комісією Національного банку при територіальному управлінні рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Національного банку України 24.06.2010 року (а.с.8,9) згідно дати на поштовому повідомленні, та в межах 30 календарних днів отримав відповідь (а.с.10).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, посилається на ч. 6 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої, якщо банк-боржник не спроможний виконати свої зобов'язання відповідно до рішення суду про примусове стягнення протягом шести місяців і за цей час не досягнуто домовленостей щодо реструктуризації визначеного боргу, Національний банк України зобов'язаний відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації банку.

Разом з тим, колегія суддів, не погоджуючись з позицією позивача в частині імперативності норми про обовязок Національного банку України відкликати ліцензію, відмічає, що положення цієї частини статті мають застосовуватися в комплексі з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами чинного законодавства, і не можуть розумітися окремо.

Так, зокрема, статтею 20 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено вичерпний перелік підстав за наявності яких Національний банк України може відкликати банківську ліцензію, а саме: 1) якщо було виявлено, що документи, надані для отримання ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) якщо банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії; 3) у разі порушення цього Закону або нормативно-правових актів Національного банку України, що спричинило значну втрату активів і настання неплатоспроможності банку; 4) на підставі висновку тимчасового адміністратора про неможливість приведення банку у правову відповідність з вимогами цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України; 5) недоцільності виконання плану тимчасової адміністрації щодо реорганізації банку. При цьому як вказана стаття, так і приписи ч.2 ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають саме право, а не обовязок Національного банку України відкликати банківську ліцензію, у разі порушення цього Закону або нормативно-правових актів Національного банку України, що спричинило значну втрату активів і настання неплатоспроможності банку, а з урахуванням приписів зазначених вище норм Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положення №369 - таким правом може Національний банк України скористатись, коли дійде висновку, що фінансове оздоровлення банку є неможливим, однак, такого висновку, враховуючи чинну станом на сьогодні угоду №1 «Про вжиття заходів для усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», відповідачем зроблено не було.

Крім того, загальні правові підстави ліквідації банку визначені ст. 87 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Згідно вказаної статті банк може бути ліквідований у двох випадках - з ініціативи власників банку та з ініціативи Національного банку України ( у тому числі за заявою кредиторів). Тобто, ліквідація банку за заявою кредиторів віднесена до випадків ініціювання ліквідації банку з ініціативи Національного банку України.

Дійсно частиною 2 ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що особи, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті (кредитори банку), направляють рекомендованим листом до Національного банку України заяву про ліквідацію банку при настанні ознак неплатоспроможності банку з додаванням документально підтверджених доказів наявності невиконаних грошових зобов'язань банку перед ними. Якщо протягом одного місяця з дня направлення заяви зазначені особи не отримали відповідь Національного банку України, вони мають право звернутися до суду із заявою про визнання банку неплатоспроможним.

Таким чином, у випадку не отримання відповіді на заяву від 24.06.2011 року (а.с.8), позивач мав би право звернутись до суду із заявою про визнання банку неплатоспроможним. І лише після цього могли застосовуватись наступні частини статті 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

При цьому аналізуючи зазначені вище приписи глави 2 розділу VІ Положення №369 та норми ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до яких, зокрема, єдиним питанням, що приймається до розгляду судом у справі про ліквідацію банку, є висновок Національного банку України щодо доцільності ліквідації банку та відповідність застосування процедури ліквідації з боку Національного банку України вимогам цього Закону, суд приходить до висновку, що рішення про ініціювання ліквідації банку є виключною компетенцією Національного банку України. Таким чином, вирішення питання про ліквідацію банку за відсутності поданого позитивного висновку Національного банку України, враховуючи приписи розділу VІ Положення №369 та норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» є неможливим.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, з огляду на те, що рішення про ініціювання ліквідації банку та вирішення питання про неможливість фінансового оздоровлення банку є виключною компетенцією Національного банку України, за відсутності позитивного висновку щодо доцільності ліквідації банку, приймаючи до уваги чинну станом на момент розгляду справи укладену угоду № 1 «Про вжиття заходів для усунення порушень нормативно-правових актів Національного банку України та поліпшення фінансового стану Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», а також те, що станом на момент розгляду справи виконавче провадження з приводу примусового виконання рішення суду №2-589/10 зупинено, виконавчий лист без виконання з підстав відсутності коштів банку на адресу позивача не повернутий, колегія суддів приходить до висновку, що у Національного банку України, у звязку з надходженням заяви позивача, не було підстав для ініціювання питання про ліквідацію банку, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про Національний банк України», Положенням №369, його дії відповідають ч.3 ст.2 КАС України, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Національного банку України, третя особа: публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк", про визнання незаконним дій Національного банку України щодо відмови відкликання ліцензії та ініціювання процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", у з зв'язку з його неплатоспроможністю та зобовязання відкликати ліцензію та ініціювати процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", у з зв'язку з його неплатоспроможністю відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) І.Г. Шевченко

Судді (підпис) С.О. Бондар

(підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 21.11.2011року.