Справа № 308/455/14-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/455/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Надь Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ Мукачівського МВС України в Закарпатській області про визнання дій, постанови незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ВДАІ Мукачівського МВС України в Закарпатській області про визнання дій, постанови незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2014 року серії АА2 № 574716. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 11.01.2014 року, близько 09 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Я. Мудрого, що в м. Мукачево, здійснив вимушену раптову зупинку на пішохідному переході, оскільки виконував маневр розвороту на дорозі проїздна частина якої була завантажена автомобілями з обох боків, а поза пішохідним переходом переходили дорогу люди. Після чого до нього підійшов інспектор ВДАІ Мукачівського МВ, посилаючись на те, що він порушив правила зупинки склав протокол про адміністративне правопорушення та як наслідок ним була винесена постанова серії АА2 № 574716 від 11.01.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 323 гривень. Позивач з винесенням постанови не згоден, оскільки раптова зупинка на пішохідному переході була вимушена тим, що він намагався зробити маневр розвороту транспортного засобу та передньою частиною автомобіля зупинився на пешохідному переході, клопотання про надання йому можливості скористатись правовою допомогою адвоката, про залучення свідків інспектором залишені без задоволення.

Вказує на те, що правил дорожнього руху не порушував, здійснив вимушену зупинку на пішохідному переході. З посиланням на вказані обставини, а також на норми ст. ст. 19,59 Конституції України та ст. ст. 251, 252,278-280 КУпАП просив суд, визнати дії старшого інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та постанову в справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2014 року незаконними та скасувати її.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у адміністративному позові. Крім того позивач зауважив, що виконував маневр розвороту на дорозі проїздна частина якої була завантажена автомобілями з обох боків, а поза пішохідним переходом переходили дорогу люди, а тому вимушено зупинився передньою частиною автомобіля на пешохідному переході.

Представник відповідача повторно не зявився в судове засідання, хоча неодноразово повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, письмових заперечень від відповідача або заяви про визнання позову, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. А тому оскільки відповідач повідомлений належним чином, суд ухвалив справу вирішувати за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень

обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 11.01.2014 року близько 09.10 год. позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Я. Мудрого, що в м. Мукачево здійснивши зупинку на пішохідному переході був зупинений інспектором ВДАІ Мукачівського МВ УМВС .

Як встановлено судом, постановою старшого інспектора ВДАІ Мукачівського МВ ВС ОСОБА_2, серії АА2 № 574716 від 11.01.2014 року позивача ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 323 гривень, а саме за те, що він 11.01.2014 року о 09 год. 10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі по вул. Я. Мудрого, що в м. Мукачево, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимогу п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1, порушив правила зупинки транспортного засобу, інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення та як наслідок ним була винесена постанова серії АА2 № 574716 від 11 січня 2014 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в сумі 323 грн.

При дослідженні постанови про адміністративне правопорушення серії АА2 № 574716 від 11.01.2014 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення судом встановлено порушення вимог КУпАП.

При винесенні постанови, суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС вчинено низку порушень, порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП під час накладання стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність. Всі перелічені вимоги Закону, відповідно до положень ст. 283 КУпАП , повинні бути відображені в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Дослідженням оскаржуваної постанови встановлено, що відповідач, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 323 грн., не навів мотивів прийняття саме такого стягнення, не зазначив чи були враховані ним:

- характер вчиненого правопорушення,

- особа правопорушника,

- ступінь його вини,

- майновий стан,

- не зазначив чи мали місце обставини, які помякшують чи обтяжують відповідальність позивача, передбачені ст.ст. 34 ,35 КУпАП ;

- не навів докази, які підтверджують чи спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (позивач під час складання адміністративного протоколу не визнав факт вчинення адміністративного правопорушення).

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що порушення не зафіксоване свідками, що за наявності неспростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР , є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, а тому приходжу до висновку про доцільність задоволення позову в частині визнання незаконною та скасування постанови серії АА2 № 574716 від 11.01.2014 року по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення.

Що стосується позовних вимог про визнання дій старшого інспектора ВДАІ Мукачівського МВВС України в Закарпатській області Дронько І.Ф. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП незаконними то така задоволенню не підлягає, оскільки старший інспектор ВДАІ Мукачівського МВВС України в Закарпатській області Дронько І.Ф. не є відповідачем по справі. Постанова суду може впливати на права і обовязки тільки щодо сторін у справі, постанова суду не може стосуватись осіб які не є стороною у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 70, 71, 86, 158, 161-164, 171-2 КАС України, ст. ст. 245,251, 280, 289 КУпАП , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ Мукачівського МВС України в Закарпатській області про визнання дій, постанови незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2014 року задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого інспектора ВДАІ Мукачівського МВВС України в Закарпатській області Дронько І.Ф. серії АА2 № 574716 від 11.01.2014 р. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 323 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП .

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3