Справа № 804/4039/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 р. Справа № 804/4039/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Борисенко П.О., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС»
до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції
м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській
про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем дотримано всіх вимог законодавства заповнення та подання до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року, проте відповідач протиправно прийняв рішення про відмову у визнанні декларації податковою звітністю, що порушує права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС».
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
За таких обставин, у відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що 04.09.2014 р. року ТОВ «АДІОНІС» направило поштою до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2014 року, про що свідчить опис вкладення з відбитком календарного штампу поштового відділення та чек про сплату поштового відправлення.
Судом також встановлено, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 р.№ 804/466/14, залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 у даній справі. Відтак, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 у справі № 804/466/14 набрала законної сили 16.07.2014 р.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 р. апеляційну скаргу Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2014 р. про виправлення описки - без змін.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.
За приписами пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
У відповідності до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно п. 49.10. статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Судом встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року містить всі необхідні реквізити, передбачені п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України, всі цифри та букви у ній відображені та підписана платником податку на додану вартість, а також відповідає формі податкової декларації, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492.
Крім того, суд зазначає, що анулювання реєстрації платника ПДВ та виключення ТОВ «АДІОНІС» з реєстру платників ПДВ не є законною підставою для невизнання податковою декларації з податку на додану вартість, оскільки Податковим кодексом України або іншими нормативно правовими актами не передбачено таких підстав.
Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 року № 1172/11/13-10, у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.
Враховуючи те, що рішення відповідача про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» скасовано судом, рішення суду набрало законної сили 16.07.2014, тобто фактично відповідне рішення відповідача про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість втратило чинність, позивач являвся платником цього податку, а тому відмова у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками (що фактично отримано відповідачем 08.09.2014р.) є протиправною.
Відповідно до пункту 49.13.статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період серпень 2014 року датою її фактичного отримання.
Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення у даній справі, суд доходить висновку про відмову в їх задоволенні.
Повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання встановлені ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначеною статтею передбачено, зокрема, форму контролю за виконанням рішень за ініціативою суду - ч.ч. 1-2 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд, який ухвалив судове рішення, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду. З матеріалів справи суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за період серпень 2014 року як податкової звітності.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «АДІОНІС» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 54 грн. 81 коп. (пятдесят чотири гривні вісімдесят одна копійка).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 15.04.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3