Справа № 42020/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2010 р. справа № 2а-549/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради на постанову Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2009 року по справі №2а-549/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року позивачка звернулась до Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, в якому просила: визнати незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради у здійснені нарахування та виплати їй частини допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з липня 2007 по липень 2009 роки; стягнути з Державного бюджету України на її користь суму несплаченої їй частини допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 9531,98 грн.,

Постановою Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено : визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 09.07.2007 по 01.07.2009 року; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 по 01.07.2009 року у розмірі 9531,98 грн.; зобовязано відповідача виплачувати таку допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, починаючи з 01.08.2009 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2009 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та є особою, на яку поширюється дія статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»18 січня 2001 року N 2240-III (надалі Закон України № 2240-ІІІ). Згідно частини 1 статті 43 вищезазначеного Закону Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2240-ІІІ розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно зі встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 43 Закону України №2240-ІІІ зупинено пунктом 7 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2240-ІІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 7 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії статті 43 Закону України №2240-ІІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Позивачка отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2007 року і відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В запереченні на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачка звернулась до суду з пропуском річного строку, а саме в липні 2009 року.

В позовній заяві позивач не зазначає, причин поважності пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з 07.09. 2007 року по 31.12.2007 року за пропуском строку позовної давності.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N 107-VІ ст. 43 Закону 2240-ІІІ було виключено.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»(в редакції від 28.12.2007 року)допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Пунктом 3 розділу VІІІ Прикінцевих положень вказаного закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2008 року надається у розмірі, що дорівнює різниці між - 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

У відповідності зі статтями 1, 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. У 2008 році дані положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»не конституційними не визнавались.

Відносно вимог по виплатам за 2009 рік, колегія суддів виходила з того, що правові підстави для вирішення таких вимог є аналогічними 2008 року, зокрема положення частини 1ст. 15 Закону № 2811-ХІІ в частині встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не визнавались не конституційними, і тому мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Отже, позовні вимоги за 2009 рік задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивачки зобовязати відповідача здійснювати нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»до рівня не менш прожиткового мінімуму на місяць для дітей віком до 6 років, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст., ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради на постанову Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2009 року по справі №2а-549/09- задовольнити.

Довгинцівського районного суду в м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2009 року по справі №2а-549/09 скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців після набрання законної сили.

Головуючий: М.А. Руденко

суддів: О.М. Лукманова

ОСОБА_4