Справа № 35674/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2010 р.справа № 2а-501/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 р. ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень, де вказує що вона є інвалідом 3 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Вона має право на пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю. Позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, інваліду третьої групи; - зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зробити перерахунок пенсії та виплатити заборгованість по не донарахованій пенсії з 01.01.2008 р.(а.с.1-5).

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, а тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.13-16).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2009 позов задоволений частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо не перерахунку пенсії та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській аварії у 1986 р., інваліду 3 гр, відповідно ст.ст. 50, 54 ч.4 ст. Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.07.2008 р., а в іншій частині позову відмовлено (а.с.25-26).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.27-30).

В судове засідання в апеляційній інстанції представник позивача зявився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, представник Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином.

Переглядаючи справу, колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно посвідчень, ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи. Згідно довідки МСЕК їй встановлена інвалідність 3 групи безстроково. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС (а.с.6;7).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не міг бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи, саме, з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

В даному випадку районний суд правильно послався на частину 4 статті 9 КАС України, відповідно до якої в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, висновки щодо неправомірності відмови відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення для осіб, які втратили працездатність, розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом, є обґрунтованими.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є правильними.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 01.01.2008р. до 22.05.2008року позивач не мала права на перерахунок пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у звязку з дією положень п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

При таких обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді Я.В. Семененко

ОСОБА_2