Справа № 9715/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2010 р. справа № 2а-28/09-04

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 р. по справі № 2а-28/09-04 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивачка звернулась до суду з вимогами, в яких просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплатити суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнути з відповідача недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з вересень 2007 року по вересень 2008 року включно, у розмірі 4912,90 грн., зобов`язати відповідача призначити відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 01.10.2008 року у розмірах, які дорівнють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з наступним підвищенням щомісяця, року, підвищення прожиткового мінімум для дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченої законом виплати.

Постановою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено позивачу строк звернення до суду. Визнано дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачці суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 та 2008 роки неправомірними, стягнуто з відповідача 7353,92 із яких 7299,52 грн.в рахунок недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з часу з 28.08.2007 року по 01.01.2009 року. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 27.06.2007 року народила сина ОСОБА_2 (а.с.12), є застрахованою особою та знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в ІІ-ІV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року. Тому, посилання суду першої інстанції на ст. 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми»є помилковим, у звязку з чим постанова суду підлягає зміні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а позивач зазначив про те, що йому про порушення його права стало відомо в листопаді 2008 року. Вказуючи на поважність причин пропуску строку суд першої інстанції не зазначив доказів, за яких позивачка не мала можливості дізнатися про порушення її прав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки позивач звернувся до суду в жовтні 2008 року.

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років вставлений з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду в грудні 2008 року, то його вимоги підлягають задоволенню з грудня 2007 з наступного розрахунку за грудень: 470 144,10 =325,9 грн.

Тому в частині позовних вимог щодо стягнення за період з 09.07.2007 року по 30.10.2007 року необхідно позивачу відмовити, оскільки дані виплати здійснені на підставі ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік, який діяв на той період часу.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів не може погодитьсь з судом першої інстанції в частині задоволених позовних вимог за 2008 рік, оскільки відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік статтею 13 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначено, що дана допомога виплачується і застрахованим особам, а стаття 15 була викладена в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року. Тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за 2008 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки кошти, які підлягають виплаті позивачці не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано, тому необхідно зобов`язувати а не стягувати.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради задовольнити частково.

Постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_3