Справа № 29293/09
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2010 р.

справа № 2а-6065/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Добродняк І.Ю. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 22.07.2009 року у справі №2а-6065/09/1170

(категорія статобліку –6.11)

за позовом:

Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до:

про:

Приватної агрофірми «Ганнівська»

стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.05.2009р. відкрито провадження в адміністративній справі №2а-6065/09/1170 за вищезазначеною позовною заявою та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1/.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2009р. у справі №2а-6065/09/1170 Кіровоградському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено у задоволенні позовних вимог до Приватної агрофірми «Ганнівська»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році та пені (суддя Чубара Н.В.) /а.с. 56-59/.

Позивач –Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу /а.с. 67-69/, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, та нормам чинного законодавства, оскільки обов’язок щодо сплати адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до вимог чинного законодавства не ставиться в залежність від того вживав чи ні роботодавець низку необхідних, передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів, судом першої інстанції ухвалено у даній справі рішення з порушенням норм чинного матеріального права, просить постанову суду першої інстанції 22.07.2009р. у даній адміністративній справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідач, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу /а.с. 79-83/, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалено законне та обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального законодавства, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 22.07.2009р. у даній адміністративній справі залишити без змін.

Представники осіб, які беруть участь у розгляді даної справи, у судове засідання не з’явились. Особи, які беруть участі у справі про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлені судом належним чином. Позивач у апеляційній скарзі, а відповідач у запереченні на апеляційну скаргу просили розглянути дану справу без участі їх представників. За таких обставин колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд справи без участі представників позивача та відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов’язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»цей Закон визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на 2008р. для підприємства відповідача становить 7 робочих місць /а.с. 5/, і цей норматив відповідачем у 2008р. не виконано.

Крім цього судом під час з’ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами встановлено, що відповідачем у справі вчинено низку заходів щодо працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, так у 2008р. на підприємстві створено робочі місця для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, відповідач протягом 2008р. повідомляв Новоукраїнський районний центр зайнятості про наявність на підприємстві вакансій для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та протягом 2008р. щомісячно подавав до Новоукраїнського районного центру зайнятості звіти про наявність вакансій за формою №3-ПН, у яких зазначав вакантні посади для працевлаштування осіб, яким встановлена інвалідність, зазначені обставини підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та знаходяться у матеріалах справи /а.с. 22/.

Аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» дає можливість зробити висновок про те, що обов’язок підприємства з створення робочих місць для інвалідів, інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, не супроводжується обов’язком підприємства займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників-інвалідів на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції закону від 23.02.2006р., шляхом безпосереднього звернення інвалідів до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, яке регулює питання надання соціальних гарантій інвалідам в Україні, і враховуючи, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що відповідачем здійснено усі залежні від нього заходи з створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, повідомлено компетентні органи про наявність вільних місць для працевлаштування інвалідів, працевлаштування яких не відбулось незалежно від волевиявлення відповідача, колегія суддів приходить до вважає, що суд першої інстанції зробив правомірний висновок щодо відсутності вини відповідача у невиконанні нормативу з працевлаштування інвалідів у 2008р., що у свою чергу виключає можливість покладення на відповідача у справі відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за вчинене правопорушення, яке полягає у невиконанні у 2008р. нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини та ухвалено законне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією не встановлено тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції від 22.07.2009р. у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2009р. у справі №2а-6065/09/1170 –залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено –20.09.2010р.

Головуючий суддя А. О. Коршун

суддя Н.А. Бишевська суддя І.Ю. Добродняк