Справа № 33328/09
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2010-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2010 р. справа № 2а-236/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Руденко М.А. Мірошниченка М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України

в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська,

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська

від 24.09.09

у справі № 2а-236/09

за позовом ОСОБА_2,

пров. Визволення, 34, м. Дніпропетровськ, 49000;

до відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України

в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська,

вул. Маріупольська, , м. Дніпропетровськ, 49023;

про підвищення до пенсії «Дітям війни», -

встановили: подано позов до тер управління Пенсійного фонду про

відновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом порушених прав;

визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року N 2195-IV за період з січня 2006 року по січень 2008 року.

Суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність ОСОБА_1 Пенсійного фонду.

Зобовязав ОСОБА_1 Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині позову відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», має право на пільги, встановлені законодавством України для дітей війни.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 Пенсійного фонду, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на вказані виплати з державного бюджету не виділялись.

Законодавством України не дано визначення поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно до статті 6 Закону N 2195-IV.

Просить постанову суду скасувати. У позові відмовити.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно фактичних обставин справи спір між сторонами відсутній.

Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», перебуває на обліку в ОСОБА_1 Пенсійного фонду, та має право на пільги, встановлені законодавством України.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року N 2195-IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зупинення дії статті 6 на 2007 рік, передбачене пунктом 12 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, з урахуванням статті 111 цього Закону, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007.

Положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року N 107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

У відповідності зі статтею 152 Конституції України, статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України»від 16 жовтня 1996 року422/96-ВР, у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. відповідно відновлено право на нарахування підвищення до пенсії.

На 30 % мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, абзац 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(1058-15), встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Так, у частині третій статті 28 цього Закону (1058-15) закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (1058-15).

Водночас, згідно з пунктом 4 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. В силу пункту 7 статті 9 цього Кодексу у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Отже, застосування судом першої інстанції в якості розрахункової величини для мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, обчисленого відповідно до частини 1 статті 28 базового пенсійного Закону (1058-15), є правильним та доводами скарги не спростовується.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(1058-15) рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(2195-15), покладено на відповідне територіальне управління Пенсійного фонду за місцем проживання позивача.

При цьому, в силу статті 7 Закону (2195-15) за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюється фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава, таким чином, взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає неправомірним посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтею 6 Закону (2195-15). І не є підставою для обмеження державної соціальної допомоги, встановленої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У відповідності з пунктом 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Слід зазначити, позов подано про зобовязання здійснення нарахування підвищення з січня 2006 року по січень 2008р.

Позов задоволено по 31.12.2008р.

З огляду на приписи статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, а наведена обставина не є предметом апеляційної скарги.

Питання про поновлення строку є не так фактом, який підлягає встановленню, як елементом аргументації, або оціночною категорією.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2009р. у справі № 2а-236/09 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає чинності з моменту проголошення та підлягає оскарженню протягом двадцяти днів до Верховного Суду України за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу складено у повному обсязі 31.08.2010р.

Головуючий суддя О.В. Юхименко

Суддя М.А. Руденко

Суддя М.В. Мірошниченко