Справа № 2а-360/10/1370
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2015 р. м. Київ К/800/42881/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Стрелець Т.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області

до відповідача ОСОБА_3

про спонукання до вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

13.01.2010р. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі Інспекція) звернулася з позовом про зобов'язання відповідача виконати вимоги припису позивача від 1.09.2009р. та провести демонтаж самочинної прибудови. Свої вимоги Інспекція обґрунтовувала тим, що відповідачем не виконано вимоги припису позивача про демонтаж прибудови, а самочинно збудована споруда не знесена.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2013р. позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 виконати вимоги припису № 1/265-ф від 1.09.2009р. та провести демонтаж самочинної прибудови за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, Інспекція звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що за результатами проведеної планової перевірки Інспекцією встановлено, що ОСОБА_3 здійснила прибудову до квартири, розташованої у будинку по АДРЕСА_1 при відсутності, що дають право проводити будівництво. На цій підставі 1.09.2009р. Інспекцією складено акт №23-ф та винесено припис №1/265-ф від 1.09.2009р. про демонтування самочинної прибудови та повідомлення Інспекції про виконання вимог припису до 2.10.2009р.

8.10.2009р. Інспекцією проведено перевірку виконання припису від 1.09.2009р., якою встановлено, що прибудова не демонтована, після чого позивач звернувся до суд.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 не виконала вимоги припису Інспекції про знесення самочинно збудованого об'єкта, то позовні вимоги про його примусове виконання є обґрунтованими.

Скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд зазначив, що Інспекція не наділена повноваженнями вимагати знести самочинно збудований об'єкт, оскільки дане питання належить до компетенції суду.

Вказані висновки є помилковими та передчасними з огляду на таке.

На момент звернення Інспекції з позовом до суду питання знесення об'єктів самовільного будівництва було внормовано частиною 7 статті 376 ЦК України, якою обумовлено, що такий демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та органів державної влади.

Частиною сьомою статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Зі змісту судових рішень вбачається, що питання можливості перебудови прибудови до квартири судами не досліджувались, як не досліджувалось і питання, які саме будівельні норми та стандарти, що створюють загрозу для нормальної експлуатації будинку по АДРЕСА_1, було порушено відповідачем.

Крім того, судами не встановлено хто є власником квартири, до якої було здійснено самочинну прибудову, а відтак не встановлено хто є суб'єктом містобудування, на якого може бути покладено обов'язок здійснити демонтаж самовільно збудованого об'єкту.

Таким чином, попередні судові інстанції у розгляді даної справи припустилися порушення норм процесуального права, а саме вимог частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прийняття судового рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222,223,227,230,232,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2013р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014р. скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

Т.Г. Стрелець