Справа № 22808/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2010 р. справа № 2а-2477/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Коршуна А.О.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 дов від 01.04.09

ОСОБА_2 дов від 02.07.2010

відповідача - ОСОБА_3 дов від 2818/12 від 28.04.2010

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2009 року

у справі № 2а-2477/09/0870

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод продовольчих товарів»

до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод продовольчих товарів» звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області, в якому з урахуванням змін просило визнати незаконними дії відповідача з ведення картки особового рахунку позивача з обліку сум заборгованості перед відповідачем; визнати незаконним поновлення відповідачем заборгованості позивача перед відповідачем зі збору на обов'язкове пенсійне страхування в сумі 334684,88 грн. на картці особового рахунку позивача по страховим внескам на загальнообов'язкове пенсійне страхування; зобов'язати відповідача скасувати поновлення заборгованості в сумі 334684,88 грн. на картці особового рахунку позивача по страховим внескам на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, в 2003 році була списана заборгованість позивача перед Пенсійним фондом України по збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування в сумі 595236,66 грн. як заборгованість банкрута, стосовно якого ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.01.03 у справі №5/14/16-16/82/06 затверджений ліквідаційний баланс та припинено провадження у справі про банкрутство. Поновлення заборгованості на підставі постанови Вищого господарського суду України від 16.10.07 у справі №5/14/16-16/82/06 проведено не на підставі законів України, є незаконним. Відновлення заборгованості, яка була списана у зв'язку із ліквідацією підприємства, діючим законодавством не передбачена.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.09 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.09 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В якості обґрунтування своїх доводів позивачем в апеляційній скарзі наводяться обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги, в поданих суду письмових поясненнях зазначає, що сума боргу 246220,56 грн. поновлена у зв'язку з поновленням процедури банкрутства позивача. Підставою для поновлення є ухвала господарського суду Запорізької області від 06.09.06 про перегляд справи за нововиявленними обставинами, якою скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 30.01.03. Жодний нормативний акт не містить норми, яка б забороняла відновити списану заборгованість та не містить правових наслідків списання, тай як жоден нормативний акт не регулює строки, протягом яких відновлюється борг.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ухвалою арбітражного суду Запорізької області від 22.12.2000 у справі №5/4/16 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів».

Ухвалою суду від 25.06.01 затверджено реєстр кредиторів, до якого увійшла сума кредиторських вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі в розмірі 595246,66 грн.

З загальної суми боргу 595246,66 грн. сума 335193,53 тис.грн. списана 28.04.01 відповідно до ст.18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Ухвалою господарського суду Запорізької області у справі №5/4/16 від 30.01.03 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс підприємства, підприємство ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів»ліквідовано. Провадження у справі припинено.

На підставі означеної ухвали господарського суду заборгованість по платежах на обов'язкове пенсійне страхування в розмірі 246220,56 грн. списана Управлінням Пенсійного фонду України в м. Мелітополі 08.05.03 відповідно до складеного акту № 176 від 07.05.03 (а.с.106). За поясненням відповідача списання боргу здійснено у порядку, визначеному Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.09.06 за результатами розгляду заяви ВАТ «Мелітопольський елеватор»про перегляд за нововиявленними обставинами ухвала суду у справі №5/4/16 від 30.01.03 скасована, змінено ліквідатора банкрута, продовжено строк ліквідаційної процедури до 06.03.07.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.02.07 у справі №5/4/16-16/82/06 затверджено мирову угоду між кредиторами та боржником, предметом якої кредиторські вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області в розмірі 246220,56 грн. не були, оскільки згідно примітки у цієї угоді були списані як безнадійні. Вказана обставина стала підставою для оскарження цієї ухвали.

За касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області постановою Вищого господарського суду України від 16.10.07 у справі №5/4/16-16/82/06 ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.02.07 скасовано. Справу передано на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Посилаючись на поновлення справи про банкрутство ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів», відповідач 14.11.08 поновив заборгованість по сплаті платежів на загальнообов'язкове пенсійне страхування в сумі 246220,56 грн. шляхом її внесення до картки особового рахунку страхувальника, оскільки, як зазначає відповідач, вона була списана у звязку з ліквідацією підприємства і на день поновлення процедури ліквідації списанню не підлягає на підставі ст.35 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Стосовно дати поновлення заборгованості підприємства в обліку відповідач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 16.10.07 у справі №5/4/16-16/82/06, якою задоволено касаційну скаргу відповідача щодо безпідставно списаної заборгованості банкрута умовами мирової угоди вже під час поновленої процедури банкрутства. Крім того, для поновлення боргу підприємства необхідні були документи, що знаходяться в архівах, а також необхідно було зясувати всю нормативну базу щодо платежів до Пенсійного фонду України.

Заявою про уточнення конкурсних кредиторських вимог від 04.02.09 № 629/12 (а.с.12) Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі визначив суму конкурсних кредиторських вимог станом на 02.02.09 відповідно до розрахунку (а.с.14) в розмірі 334684,88 грн., яка складається з боргу по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування станом 01.01.02 (335205,24 грн.) та січень-грудень 2002 року і відображена в особовому рахунку підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відновлюючи облік заборгованості підприємства, діяв в порядок та спосіб, передбачений чинним законодавством. При цьому суд першої інстанції посилається, зокрема, на положення ч.7 ст.39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч.6 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також те, що діяльність ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів» не припинялася.

Колегія суддів, виходячи з фактичних обставин справи, вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не підлягає прощенню (списанню) за умовами мирової угоди заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 6 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»недоїмка не підлягає списанню, у тому числі в разі укладення із страхувальником мирової угоди відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи.

Оскільки фактично списання заборгованості підприємства в розмірі 246220,56 грн. здійснено Управлінням Пенсійного фонду України в м. Мелітополі 08.05.03 не у звязку з укладенням мирової угоди відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а на підставі ухвали господарського суду Запорізької області у справі №5/4/16 від 30.01.03 про ліквідацію підприємства банкрута, колегія суддів вважає, що наведені вище правові норми спірні правовідносини не регулюють. Крім того, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»прийнято, набрав чинності після списання відповідачем заборгованості.

З цих же підстав є помилковим застосування судом першої інстанції приписів ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до частини 7 якої у разі визнання мирової угоди недійсною або її розірвання вимоги кредиторів, щодо яких були надані відстрочка та (або) розстрочка платежів або прощення (списання) боргів, відновлюються в повному розмірі у незадоволеній частині.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади діяти тільки на підставах, у межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 2-4 від 19.01.02, облік надходження платежів ведеться спеціалістами відділу (підвідділу) надходження доходів районних (міських) відділів (управлінь) відповідно до порядку, встановленого чинним законодавством щодо справляння платежів до Пенсійного фонду України.

Проведення операцій з обліку платежів спеціалістом відділу (підвідділу) надходження доходів здійснюється в автоматичному режимі в хронологічному порядку за датами здійснення операцій на підставі відповідних документів, які підтверджують правильність та своєчасність цих операцій (п.1.2 Порядку).

Відповідно до п.3.1 цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до Пенсійного фонду України на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ й організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, філій, відділень та інших відокремлених підрозділів платників податків, що не мають статусу юридичної особи і розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

За правилами, встановленими в розділі 4 вказаного вище Порядку, нарахуванню в особових рахунках платників підлягають:

зобов'язання, самостійно визначені платником;

зобов'язання, нараховані (зменшені, списані) органом Пенсійного фонду України;

штрафні санкції;

пеня;

розстрочені суми збору при розірвані договору розстрочення.

Для забезпечення контролю за правильністю рознесення до особових рахунків платників даних працівники відділів надходження доходів щомісяця проводять звірки даних щодо сум зобов'язань у розрізі платників, видів платежів та інших реквізитів з відповідними реєстрами та журналами обліку платежів. У разі виникнення розбіжностей проводяться заходи на усунення причин розбіжностей.

Відповідно до п.10.7 Порядку при ліквідації платника в обліку проводяться такі операції:

За платниками збору, які не мають заборгованості, особові рахунки закриваються у загальному порядку в кінці року. Облікові показники враховуються у звітності поточного року.

За платниками, які мають заборгованість перед Пенсійним фондом України, на підставі рішення органів податкової служби про визнання боргу безнадійним проводиться списання безнадійного боргу за основним платежем і штрафними санкціями.

Розділом 2 Порядку встановлено, що органи Пенсійного фонду України для ведення обліку платежів одержують відповідні документи від платників, органів, що призначають пенсії, банківських установ та інших органів у відповідності до чинного законодавства України.

Відповідно до п.2.2 Порядку документами, на підставі яких здійснюється нарахування платежів шляхом занесення інформації про зобов'язання платника до бази даних, є:

а) за зобов'язаннями, які самостійно визначаються платником:

розрахунки, у тому числі нові розрахунки, що містять виправлені показники, та інші документи, які подаються платниками до органів Пенсійного фонду України в порядку та терміни, що встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування платежів;

б) за зобов'язаннями, розрахованими органом Пенсійного фонду України:

повідомлення органу Пенсійного фонду України, складене за актом документальної перевірки або за іншими документами, передбаченими чинним законодавством;

рішення органу Пенсійного фонду України про застосування штрафних санкцій;

рішення про скасування або зміну раніше прийнятого рішення про нарахування зобов'язання (пені і штрафних санкцій) внаслідок адміністративного оскарження;

повідомлення про розрахунок суми зобов'язання, якщо згідно з нормативно-правовими актами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого платежу, є орган Пенсійного фонду України;

в) скасування прийнятого раніше рішення про розстрочення сплати зобов'язань при розірванні договору про розстрочення;

г) що надходять від органів судової влади:

рішення (ухвала, постанова) суду (господарського суду) про нарахування або визнання недійсним відповідного рішення органу Пенсійного фонду України про застосування штрафних санкцій, донарахування сум збору, скасування раніше нарахованих сум зобов'язання;

ґ) документи, що розпочинають, підтверджують або завершують процедуру адміністративного оскарження:

заява (скарга) платника про перегляд рішення органу Пенсійного фонду України;

рішення органу Пенсійного фонду України про повне (часткове) задоволення скарги платника;

рішення органу Пенсійного фонду України, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню;

повідомлення платника про судове оскарження рішень органу Пенсійного фонду України;

д) рішення органу податкової служби про списання безнадійного боргу;

е) документи, які є підставою або засвідчують введення (припинення) мораторію, укладення мирової угоди щодо відстрочення чи розстрочення, прощення податкового боргу, списання безнадійної заборгованості.

Визначений в п.2.2 Порядку перелік документів є вичерпним.

Інші підстави для відображення відповідних сум в обліку надходження платежів органами Пенсійного фонду України нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не визначені.

Також діюче законодавство не повязує можливість поновлення списаного боргу з настанням певних юридичних фактів, у звязку з чим обставини, встановлені в постанові Вищого господарського суду України від 16.10.07 у справі №5/4/16-16/82/06, на яку посилається відповідач, не може бути підставою для поновлення раніше списаних сум в обліку підприємства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що поновлюючи в особовому рахунку позивача суму боргу по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування 334684,88 грн. відповідач діяв не на підставах, що передбачені законами України, та необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що відповідачем в установленому порядку не доведено правомірність дій, що є предметом оскарження в межах даної справи, у звязку з чим колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, помилково застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які не регулюють ці правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод продовольчих товарів»задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2009 року у справі № 2а-2477/09/0870 скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод продовольчих товарів»задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі з ведення картки особового рахунку ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів» з обліку сум заборгованості перед відповідачем незаконними.

Визнати незаконним поновлення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Мелітополі заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод продовольчих товарів»перед відповідачем зі збору на обов'язкове пенсійне страхування в сумі 334684,88 грн. на картці особового рахунку ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів»по страховим внескам на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі скасувати поновлення заборгованості в сумі 334684,88 грн. на картці особового рахунку ТОВ «Мелітопольський завод продовольчих товарів»по страховим внескам на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в двадцятиденний строк.

Постанову складено в повному обсязі 19.10.10

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

суддя: Н.А. Бишевська

суддя: А.О. Коршун

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: < Довідник >