Справа № 11569/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2010 р. справа № 2а-502/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2009 року у справі №2а-502/09 за позовом ОСОБА_1 до державтоінспектора АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державтоінспектора АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району ОСОБА_2, в якому просив визнати дії державтоінспектора АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району ОСОБА_2 при складанні 20.01.2009р. протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ №339863 та постанови АР 022786 у справі про адміністративне правопорушення неправомірними, скасувати складені відносно нього 20.01.2009р. протокол про адміністративне правопорушення серії АГ № 339863 та постанову АР 022786 по справі про адміністративне правопорушення як неправомірні, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, просив скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в судовому засіданні суд безпідставно не прийняв до уваги протокол № Е375/2002 випробувального центру ДП ВЦ «Укравтотест»від 21.11.2002р. , в якому в п.1 вказано атестат акредитації випробувального центру: № UA 6.001.T.203 від 16.07.2001року. Підстав вважати неналежним документ, виданий організацією, що пройшла акредитацію, у суду не було. Також зазначав, що аварійними виходами є двері водія та аварійне вікно зі склом, що розбивається, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 січня 2009 року державтоінспектор АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя і Мелітопольського району ОСОБА_2 склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказав, що позивач 20 січня 2009 року о 16-00 годині керував автобусом «Мерседес-410Д»державний номер НОМЕР_1 по вул. Крупської в м. Мелітополі, на якому заблоковано аварійний вихід. Цього ж дня на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і наклав на нього штраф у розмірі 680 грн.

Позивач з вказаними документами не погоджувався, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому вказав, що аварійний вихід не заблоковано.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, відповідно до державних стандартів повинен мати не менше двох дверей: або одні пасажирські і одні аварійні, або двоє пасажирських. Автобус позивача на день огляду мав лише одні пасажирські двері, аварійні двері були заблоковані пасажирськими сидіннями, що підтверджується фотознімком. Тому суд дійшов висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні постанови порушень діючого законодавства з боку відповідача не допущено і вказані документи відповідають вимогам ст..ст. 256,283 КУпАп. Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги наданий позивачем протокол № Е375/2002 випробувального центру ДП ВЦ «Укравтотест»від 21.11.2002р, відповідно до якого аварійними виходами вказаного транспортного засобу є аварійні двері ( використовуються двері водія) та аварійне вікно з склом, що розбивається, оскільки суду не надано документів, що підтверджують повноваження випробувального центру та його державну реєстрацію.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, згідно ч.2 ст. 72 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною другою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення якої інкримінується позивачу, передбачено, що керування водіями транспортними засобами, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів, що мають несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання яких не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу від сорока до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5), позивач порушив п. 31.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

Статтею 32 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Згідно із ст. 37 Закону України "Про дорожній рух", експлуатація транспортних засобів, у разі невідповідності реєстраційних даних реєстраційним документам, та в разі переобладнання транспортних засобів з порушенням вимог статті 32 цього Закону, забороняється.

Обов'язки та права працівників дорожньо-патрульної служби безпосередньо визначені Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України від 13.11.2006 року №1111 (надалі Інструкція №1111).

Згідно п. 7.5.7. Інструкції №1111 працівник ДПС відповідно до статті 11 Закону України "Про міліцію" має право складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Здійснювати в установленому законодавством порядку особистий огляд, перевірку речей, транспортного засобу і вантажу, вилучення речей і документів, адміністративне затримання.

У данному випадку державтоінспектор документів про вилучення вищевказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з вказівкою на порушення норм законодавства, допущених власником транспортного засобу, які надають підстави для їх вилучення, не склав і про такі підстави не повідомив.

В той же час, згідно п. 12.12.8.1. Інструкції №1111 визначено, що працівник ДПС під час нагляду за дорожнім рухом, відповідно до чинного законодавства України, зобов'язаний заборонити експлуатацію транспортних засобів шляхом вилучення номерних знаків у таких випадках:

- переобладнання транспортних засобів з порушенням вимог статті 32 Закону України "Про дорожній рух" ;

- за наявності технічних негараздів, за яких експлуатація транспортних засобів не допускається;

- відсутності талона про проходження державного технічного огляду.

Згідно п. 12.12.8.2. Інструкції №1111 - доставляння на майданчик тимчасового утримання здійснюється в таких випадках:

- невідповідності реєстраційних даних записам у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті, технічному або реєстраційному талоні), відсутності реєстраційних документів;

- невідповідності державних номерних знаків вимогам стандартів або реєстраційним документам;

- ідентифікаційні номери транспортного засобу знищені чи мають явні ознаки підробки.

Питання щодо переобладнання транспортних засобiв для перевезення пасажирiв згiдно чинного законодавства належить до компетенцiї пiдприємства-виробника, iнституту ДержавтотрансНДIпроекту та НДЦ БДР МВС України. При цьому переобладнання транспортного засобу шляхом змiни типу вантажного транспорту з суцiльнометалевим кузовом - фургоном для перевезення пасажирiв повинно вiдповiдати вимогам ГОСТ 28345-89 (Правила ЕЗК 00Н № 52) "Единообразные предписания, касающиеся конструкции маломестных транспортных средств общего пользования". Основнi з яких:

- сидiння для перевезення пасажирiв повиннi бути встановленi у два ряди в основному пасажирському примiщеннi у напрямку руху автомобiля. Розташування сидiнь i розмiри проходiв повиннi вiдповiдати вимогам ГОСТ 28345-89. Останнiй ряд пасажирських сидiнь повинен мати прохiд до аварiйного виходу, розташованого в заднiй частинi пасажирського салону;

- сидiння мають бути промислового виготовлення для пасажирських дорожнiх транспортних засобiв i повиннi вiдповiдати за розмiрами - вимогам ГОСТ 28345-89, за мiцнiстю - ДСТУ 2543-94;

- сидiння повиннi бути закрiпленi до силових елементiв основи кузова, мiцнiсть крiплень - за ДСТУ 2543-94;

- у пасажирському салонi повиннi бути встановленi вiкна з травмобезпечного скла;

- два вiкна з розмiрами не менше 700х500 мм на протилежних сторонах кузова транспортного засобу повиннi бути обладнанi як аварiйнi виходи (згiдно з ГОСТ 28345-89).

- пасажирськi дверi транспортного засобу повиннi мати замки автомобiльного типу i вiдчинятись ззовнi та зсередини. Транспортний засiб у зонi дверного прорiзу повинен бути обладнаний поручнями та сходинками вiдповiдно до вимог ГОСТ 28345-89. Сходинки не повиннi виступати за габаритну ширину кузова-фургона.

- пасажирський салон повинен мати внутрiшнє облицювання, покриття пiдлоги, освiтлення, вентиляцiю та обiгiв аналогiчно пасажирським модифiкацiям. Матерiали внутрiшнього обладнання пасажирського примiщення повиннi вiдповiдати санiтарно-гiгiєнiчним нормам та вимогам пожежної безпеки.

- наявнiсть засобiв протипожежного захисту, їх конструктивнi рiшення та розташування повиннi вiдповiдати вимогам ГОСТ 28345-89.

Технiчний стан транспортних засобiв для перевезень пасажирiв пiсля всiх вищевказаних переобладнань повинен вiдповiдати вимогам ДСТУ 3649-97 "Засоби транспортнi дорожнi. Експлуатацiйнi вимоги безпеки до технiчного стану та методи контролю", якi при перереєстрацiї в МРЕВ ДАI пiдтверджуються вiдповiдними висновками якi надаються станцiями технiчного обслуговування, що мають акредитацiю у системi УкрСЕПРО у вiдповiдностi з пунктом 38 постанови Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 7.09.98 №1388 "Про затвердження Правил державної реєстрацiї та облiку автомобiлiв, автобусiв, а також самохiдних машин сконструйованих на шасi автомобiлiв, мотоциклiв усiх типiв, марок i моделей, причепiв, напiвпричепiв та мотоколясок.

Обставини щодо розміщення сидінь в кінці салону сторонами не оспорюються та підтверджуються фотознімками (а.с.16,17).

Однак відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до ч.2 ст.71КАС України, не надано належних доказів, які б свідчили, що розміщення сидінь в кінці салону свідчить про те, що технічний стан і обладнання даного транспортного засобу не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до протоколу випробувального центру ДЦ ВЦ «Укравтотест»№Е375/2002 по результатам перевірки відповідності автобуса Mercedes-Benz 410D експлуатаційним вимогам безпеки від 21 листопада 2002 року, висновок якого автобус Mercedes-Benz 410D (ідентифікаційний номер WDB6114681P111405) відповідає вимогам ГОСТ 28345-89. Так, відповідно до вказаного протоколу технічного опису ДТЗ п.4.9.4 внутрішнє обладнання автомобіля складається з сидінь для пасажирів кількості 16 (а.с.10), які розташовані, відповідно до схеми (а.с.10, мал.1) одномісних сидінь 4, двомісних сидінь 4, чотиримісних сидінь 1. Також на час огляду ДТЗ (відповідно до п.4.9.3) в автомобілі були наявні аварійні виходи, а саме аварійні двері та аварійні вікна. При цьому зазначено, що як аварійні використовуються двері водія.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що протокол випробувального центру ДЦ ВЦ «Укравтотест»№Е375/2002 по результатам перевірки відповідності автобуса Mercedes-Benz 410D експлуатаційним вимогам безпеки від 21 листопада 2002 року не можна прийняти до уваги, оскільки з моменту огляду транспортного засобу та складання цього протоколу пройшло більше 6 років.

В той же час суд не зазначив про інші докази, які б спростовували висновки випробувального центру станом на час виникнення спірних правовідносин та докази того, що стан вищевказаного транспортного засобу зазнав змін у порівнянні з вищевказаним Висновком випробувального центру.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанов АР 022786 по справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2009 року, складена відповідачем відносно ОСОБА_1 не відповідає положенням ч.3 ст.2 КАС України та протирічить вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, а тому вказану постанову субєкта владних повноважень слід визнати протиправною та скасувати.

В той же час колегія суддів приходить до висновку, що слід закрити провадження у справі щодо вимог позивача про визнання протиправними дій державтоінспектора АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району ОСОБА_2 при складанні 20.01.2009р. протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ №339863 та про скасування даного протоколу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні положень ст.. 17 КАС України, а є лише доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, як це передбачено ст.. 251 КУпАП. Йому може лише надаватись оцінка, як і будь якому іншому доказу у справі, при вирішенні питання про правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не вирішуватись питання про скасування протоколу.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині закриття провадження у справі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки , відповідно до ч.3 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись п.3 ч.1 ст..198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.. 205,20у КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2009 року у справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.121 КАС України визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі щодо вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державтоінспектора АТІ ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району ОСОБА_2 при складанні 20.01.2009р. протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ №339863 та про скасування даного протоколу закрити.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк з дня складення її в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2010 року.

Головуючий суддя: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3