Справа № 2а-1870/8173/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2012-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2012 р. Справа № 2a-1870/8173/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Краснопільського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, про скасування наказу та поновлення в посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4О.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту - 1-й відповідач, УМВС України в Сумській області), Краснопільського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту - 2-й відповідач, Краснопільський РВ) про скасування наказу УМВС України в Сумській області №170 о/с від 07.09.2011 року про звільнення його з посади першого заступника начальника Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області - начальника кримінальної міліції та поновлення його в посаді першого заступника начальника Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області - начальника кримінальної міліції з 07.09.2011 року включно. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, оскільки суперечить Конституції України, Кодексу законів України про працю, Закону України «Про міліцію» та іншим законодавчим актам. Вважає, що висновок про те, що він вчинив злочин, передбачений ст. 368 ч.3 КК України, про що зазначено в оскаржуваному наказі та наказі від 29.07.2011р. №979, є передчасним, протизаконним та таким, що суперечить Конституції України. Зазначає, що він не міг бути звільнений із займаної посади, оскільки факт скоєння ним вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу ОВС не підтверджений, оскільки він його не вчиняв, а також на даний час відсутній обвинувальний вирок за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - УМВС України в Сумській області, проти позову заперечував у повному обсязі та подав письмове заперечення (а.с.45-48). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ході службового розслідування, підставою для якого послужила постанова про порушення кримінальної справи за ч.3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було встановлено, що ОСОБА_4 належним чином не організував роботу блоку кримінальної міліції Краснопільського РВ, не забезпечив виконання підлеглими працівниками вимог МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності, дотримання вимог антикорупційного законодавства України, не проводив з ними належну профілактичну, роз'яснювальну та індивідуально-виховну роботу, не вжив заходи щодо попередження вказаної надзвичайної події.

Саме за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який виразився у незаконному вимаганні та отриманні грошових коштів від цивільної особи, що призвело до порушення кримінальної справи, за самоусунення від контролю та незабезпечення організації роботи блоку кримінальної міліції Краснопільського РВ, ігнорування вимог керівництва МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності серед підлеглих, дотримання ними антикорупційного законодавства України, відповідач вважає, що позивача правомірно було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 66 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ». А тому стверджує, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ було винесено правомірно, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позові підтримали у повному обсязі. Доповнили, що відповідач не вчинив жодних дій щодо повідомлення позивача з результатами службового розслідування та атестації. Зазначили, що посилання відповідача на обовязок позивача вживати дії щодо виконання вказівки по надзвичайній події, яка сталась ще до призначення його в квітні 2011р. на посаду першого заступника Краснопільського РВ є безпідставним. Просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.45-48), просив у задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, пояснив, що він працює старшим інспектором з ОД ІОС УКЗ УМВС України в Сумській області та за вказівкою керівництва здійснював перевірку оперативно-службової діяльності Краснопільського РВ по факту надзвичайної події з особовим складом зазначеного райвідділу, яка мала місце 26.07.2011р. В ході даної перевірки ним були перевірені дотримання вимог наказів МВС України від 16.03.2007р. за №81, від 15.05.2007р. №157 та від 26.03.2010р. за №90 щодо попередження надзвичайних подій серед працівників органів внутрішніх справ, в ході якої було виявлено ряд недоліків. Висновки ним були зроблені за результатами перевірки контрольного-наглядових справ по виконанню зазначених вище наказів, протоколів оперативних нарад, контрольно-наглядової справи щодо попередження корупційних проявів. Висновки, викладені у довідці (а.с.80), підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, підтримав письмові пояснення, що надавались ним раніше та пояснив, що влітку у нього виник конфлікт з раніше знайомим йому ОСОБА_9, який після цього написав заяву до органів внутрішніх справ. Згодом до ОСОБА_8 прийшов ОСОБА_6, який вручив повістку з викликом до Краснопільського РВ для надання пояснень з приводу вищезазначеного конфлікту. При цьому, той повідомив йому, що зможе вирішити питання про не притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за грошову винагороду.

Прибувши на виклик до Краснопільського РВ, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які запропонували йому за винесення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи протягом доби передати їм гроші у сумі 5 тис. грн. У зв'язку з відсутністю у нього зазначеної суми грошей, він попросив працівників міліції надати йому час для оформлення кредиту. Про факт вимагання у нього грошей ОСОБА_8 повідомив працівників УСБ України в Сумській області.

Потім ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що зібрав необхідну суму грошей. У зазначений ОСОБА_6 час на зустріч до ОСОБА_8 прибув ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ разом з незнайомим чоловіком за кермом, яким, як зясував ОСОБА_8 пізніше (в ході проведених очних ставок) був ОСОБА_4

ОСОБА_5 сказав йому сідати в машину. Коли вони виїхали за село, та вийшли всі з машини, ОСОБА_8 намагався одразу ж передати гроші, які були у відкритому вигляді без конверту. Однак, ОСОБА_5 сказав, щоб він їх заховав, та забрав телефон. ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відійшовши неподалік, переглянули телефон ОСОБА_8, потім ОСОБА_4 сів в машину, а ОСОБА_5 підійшов до нього, де ОСОБА_8 і передав гроші. ОСОБА_5 після передачі грошей залишився на місці зустрічі, а ОСОБА_4 відвіз його до с. М.Рибиця. При цьому під час руху автомобілю ОСОБА_8 сказав ОСОБА_4, що добре, що він розрахувався та все закінчилось. ОСОБА_4 при цьому нічого йому не сказав. Після цього він зявився до прокуратури.

Заслухавши представників сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 14 серпня 1997 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що вбачається з послужного списку (а.с.29-33). 20.09.2001р. позивачем була дана ОСОБА_8 працівника органів внутрішніх справ України (а.с.24,123). 20.04.2011р. згідно наказу за №67 о/с (а.с.26) ОСОБА_4 був призначений на посаду першого заступника начальника Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області начальника кримінальної міліції та був ознайомлений зі своїми функціональними обовязковими (а.с.27-28,127). Крім того, позивач був ознайомлений з вимогами МВС України та УМВС України щодо дотримання працівниками міліції дисципліни та законності як на службі так і в позаслужбовий час (а.с.140, 142-147).

29 липня 2011 р. наказом №979 «Про надзвичайну подію у Краснопільському РВ та покарання винних» (а.с.14-20), виданого начальником УМВС України в Сумській області полковником міліції ОСОБА_10, ОСОБА_4 був звільнений з органів внутрішніх справ за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

06.09.2011р. було затверджено рішення атестаційної комісії (а.с.21,124,141) та рішення по поданню про звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу (а.с.22-23,125-126).

Наказом №170 о/с від 07 вересня 2011р. (а.с.7,25) на підставі вищезазначеного наказу позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 66 (за вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. за №114 (далі Положення про проходження служби).

Позивач вважає звільнення безпідставним та передчасним, однак, з такими висновками суд не погоджується та зазначає наступне.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу стало службове розслідування, результати якого зафіксовані у висновку службового розслідування від 29.07.2011 року по факту порушення кримінальної справи відносно окремих працівників міліції Краснопільського РВ, затвердженого начальником УМВС України в Сумській області 29.07.2011 р. (а.с.49-53, 103-107).

Приводом для проведення службового розслідування стала постанова слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області від 26.07.2011 року про порушення щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с.102).

Із вищевказаних наказів про звільнення (а.с.7,14-20) та висновку службового розслідування (а.с.103-107), вбачається, що підставою звільнення позивача зі служби були встановлені факти на порушення функціональних обовязків (а.с.127), ОСОБА_10 працівника ОВС України (а.с.123), ігнорування ним вимог керівництва МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності серед підлеглих, зокрема, наказів МВС України від 16.03.2007р. № 81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу» (а.с.81-84), від 26.03.2010 р. № 90 «Про стан дисципліни та законності в діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ та заходи щодо його покращення» (а.с.76-79), від 15.05.2001р. за №157 «Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян» (а.с.96-99), наслідком чого стало порушення кримінальної справи (а.с.102).

При цьому суд відмічає, що статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року 565-XII особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Даною статтею також визначено, що Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною ОСОБА_6 України. На виконання чого законом України від 22.02.2006р. №3460-IV було затвердженого Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут).

Положення про проходження служби в свою чергу визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

З наведених вище приписів правових норм вбачається, що основними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини зі звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є Конституція України, Закон України «Про міліцію», Дисциплінарний статут, Положення про проходження служби.

При цьому, суд враховує те, що відносини, пов'язані із звільненням зі служби працівників органів внутрішніх справ, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо не заборонено у спеціальному законі.

Відповідно до пункту 23 Положення про проходження служби особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_10 працівника органів внутрішніх справ України.

Під дисциплінарним проступком розуміється - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 7 цього Статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_10 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службовим розслідування встановлено, що 17.07.2011р. до чергової частини Краснопільського РВ надійшло повідомлення від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 про те, що цього ж дня близько 04.00 год. мешканець с. М.Рибиця громадянин ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження. Начальник Краснопільського РВ підполковник міліції ОСОБА_11 доручив ОСОБА_5 провести перевірку та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 97 КПК України.

У зв'язку з тим, що члени слідчо-оперативної групи займались перевіркою за фактом виявлення трупу громадянина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, попередню перевірку по зверненню ОСОБА_9 доручено ОСОБА_6

17.07.2011 ОСОБА_6 опитав ОСОБА_8 та інших очевидців конфлікту, і 18.07.2011 зібрані матеріали передав ОСОБА_5

19.07.2011 дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції - Краснопільського РВ старший лейтенант міліції ОСОБА_13 опитав заявника ОСОБА_9, який перебував у комунальному закладі "Сумська обласна клінічна лікарня", та прийняв від нього заяву про припинення перевірки за його попереднім повідомленням. Того ж дня ОСОБА_13 передав зазначені матеріали ОСОБА_5

19.07.2011р. ОСОБА_14 на підставі ст. 6 п. 2 КПК України виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яку погодив ОСОБА_5 та затвердив ОСОБА_11

Також в ході службового розслідування, з пояснень ОСОБА_8, відповідачем було встановлено, що до ОСОБА_8 прийшов ОСОБА_6, який вручив повістку з викликом до Краснопільського РВ для надання пояснень з приводу конфлікту, який стався з ОСОБА_9 При цьому, працівник міліції повідомив ОСОБА_8, що зможе вирішити питання про не притягнення його до відповідальності за грошову винагороду у сумі 4 тис. грн.

18.07.2011, прибувши до Краснопільського РВ, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які запропонували йому за винесення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи протягом доби передати їм гроші у сумі 5тис.грн., в той час коли незалежно від цього 19.07.20111р. була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.55). Про факт вимагання у нього грошей ОСОБА_8 повідомив працівників УСБ України в Сумській області, після чого зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що зібрав необхідну суму грошей.

У зазначений ОСОБА_6 час, на зустріч до ОСОБА_8 прибув ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ разом з незнайомим чоловіком, як пізніше встановлено ОСОБА_4 Як вказує ОСОБА_8, після передачі грошей ОСОБА_5, свідком чого, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_8, був ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишився на місці зустрічі, а ОСОБА_4 відвіз його до с. М.Рибиця.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 26.07.2011р. прокуратурою Сумської області порушено кримінальну справу №1800070 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК (а.с.54).

При цьому, як вбачається з функціональних обов'язків ОСОБА_4 (а.с.127), позивач як перший заступник начальника Краснопільського РВ УМВС України Сумській області - начальник кримінальної міліції постійно повинен був, забезпечувати ефективне виконання покладених на відділ завдань щодо розкриття та запобігання злочинам і правопорушенням на підвідомчій території, дотримання прав і свобод людини і громадянина. Окрім того він повинен був забезпечувати постійне дотримання законності та усунення недоліків в роботі особового складу, здійснювати контроль за дотримання особовим складом правил внутрішнього розпорядку, виконавської дисципліни, проводити заняття з особовим складом з метою підвищення професійного рівня. В той же час, як вбачається з проведеної перевірки оперативно-службової діяльності Краснопільського РВ по факту надзвичайної події з особовим складом зазначеного райвідділу, яка мала місце 26.07.2011р., висновки якої зафіксовані у довідці від 26.07.2011р. (а.с.80), та пояснень ОСОБА_7, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, позивачем не вживались заходи щодо забезпечення виконання працівниками зазначеного блоку вимог МВС України та УМВС щодо зміцнення дисципліни і законності, дотримання вимог антикорупційного законодавства України, ОСОБА_4 не проводив з підлеглими відповідну профілактичну, роз'яснювальну та індивідуально-виховну роботу, не вжив заходи щодо попередження надзвичайної події. Приймаючи до уваги вказане, судом не приймаються до уваги, доводи представників позивача про те, що надзвичайна подія, про яку йде мова у довідці від 26.07.2011р. (а.с.80) сталася у лютому 2011р. - раніше за призначення позивача на посаду першого заступника відділу, оскільки, враховуючи функціональні обовязки позивача, він повинен був постійно здійснювати контроль за дотриманням законності та усунення недоліків в роботі особового складу, здійснювати контроль за дотримання особовим складом правил внутрішнього розпорядку, виконавської дисципліни.

Вказані обставини підтверджуються висновком службового розслідування (а.с.49-53), письмовими (а.с.62,108) та усними поясненнями ОСОБА_8, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, копією постанови про порушення кримінальної справи від 26.07.2011р. (а.с.102). Крім того, як вбачається з висновку службового розслідування відповідачем були прийняті до уваги також пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с.63,114), пояснення ОСОБА_11 (а.с.64-65,112-113), пояснення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 (а.с.66-68,109-111), матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 (а.с.115-122).

З наведених вище досліджених матеріалів справи суд вбачає, що позивачем під час виконання службових обовязків було вчинено дії, які дискредитують звання працівника міліції. ОСОБА_3 вчинки проявилися у грубому порушенні законодавства України, що призвели до порушення відносно нього кримінальної справи, що підтверджується, зокрема, висновком службового розслідування від 29.07.2011 року (а.с.103-107), постановою про порушення кримінальної справи від 26.07.2011 року (а.с.102), поясненнями свідка ОСОБА_8

При цьому доводи представників позивача про те, що ОСОБА_4 перебував разом з ОСОБА_5 в день передачі грошових коштів ОСОБА_8, виключно з метою пошуку позаштатних інформаторів та з метою проведення державної спеціальної оперативно-профілактичної операції, спростовується вказаними вище дослідженими доказами у справі

Таким чином, зібравши вказані вище матеріали, під час проведення службового розслідування, на переконання суду, у відповідачів було достатньо доказів, на підставі яких можна було скласти відповідний висновок, а тому твердження щодо передчасність прийнятих наказів судом не приймається до уваги. Приймаючи до уваги вказане, суд погоджується з висновками відповідача, що вищевказані дії позивача є такими, що суперечать нормативним актам, дотримуватись яких позивач був зобовязаний під час проходження служби, такі дії дискредитують звання працівника міліції та є несумісними із перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач необґрунтовано та передчасно звільнив його зі служби до вирішення кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки позивача звільнено не за вчинення діянь, які містять ознаки злочину, а за вчинення дій, виявлених в ході досудового слідства, які порушують вимоги чинного спеціального законодавства щодо проходження служби в ОВС України і дискредитують звання працівника міліції.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, одним з яких є звільнення з органів внутрішніх справ. Відповідно до ст.16 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Враховуючи, що в судовому засіданні, було доведено факт вчинення ОСОБА_4 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, службове розслідування проведено у визначений строк та належним чином, на переконання суду, відповідачами, правомірно було прийнято рішення про застосування крайнього заходу впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржуваний наказ виданий начальником УМВС України в Сумській області в межах наданих повноважень у передбачені ст. 16,18 Дисциплінарного статуту строки.

Доводи представників позивача щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з результатами атестації судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п.4.14 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2005р. за №181 (а.с.152), працівникам, які були відсутні на службі з поважних причин (в даному випадку позивач був взятий під варту за підозрою у вчиненні злочину), результати оголошуються одразу після їх прибуття до місця служби. Не ознайомлення позивача (який на той час перебував під вартою) з висновком службового розслідування у відповідності до п.15 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №552 від 06.12.1991р. (а.с.86-87), на що вказують представники позивача, також, на переконання суду, не може вплинути на правомірність оскаржуваного наказу, оскільки, як вбачається з висновку службового розслідування (а.с.50), відповідачем під час службового розслідування приймались до уваги в тому числі і пояснення ОСОБА_4, а звернувшись з позовом до суду позивач, фактично скористався своїм правом на захист порушених, на його думку, прав відповідачами.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі п. 66 Положення про проходження служби за вчинок, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є законним та обґрунтованим, відповідач звільнивши ОСОБА_4 згідно ст. 66 Положення про проходження служби, діяв у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту та статей 1-5 Закону України «Про міліцію», оскаржуваний наказ прийнятий з дотриманням вимог чинного законодавства, що регулюють порядок прийняття на службу, її проходження та звільнення зі служби, та відповідає ч.3 ст.2 КАС України, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Краснопільського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, про скасування наказу від 07.09.2011р. за №170 о/с та поновлення в посаді відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 03 лютого 2012 року.