Справа № 2а-9641/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/9991/23590/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: А.М. Лосєва, Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року

у справі № 2а-9641/11/2670

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва

третя особа: Головне управління Державного казначейства України у місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва (далі - відповідач), за участі третьої особи - Головне управління Державного казначейства України у місті Києві (далі - третя особа), про: визнання неправомірною бездіяльності ДПІ у Дарницькому районі м. Києва щодо неповернення суми надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає поверненню позивачу у зв'язку з використанням права на податковий кредит; стягнення з Державного бюджету України на її користь суми надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 742,46 грн.; стягнення з відповідного бюджетного рахунку на її користь штрафу за несвоєчасне повернення суми надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 100% вищевказаної суми, а саме 742,46 грн. (в редакції заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 20 вересня 2011 року).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року позов був задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Дарницькому районі м. Києва в частині неприйняття рішення за декларацією ОСОБА_1 про доходи за 2010 рік стосовно повернення чи відмови в поверненні ОСОБА_1 надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік в сумі, визначеній нею у податковій декларації. Зобов'язано ДПІ у Дарницькому районі м. Києва прийняти рішення з приводу повернення надміру сплаченого нею податку з доходів фізичних осіб в розмірі 742,46 грн. платнику податків - ОСОБА_1 за декларацією про доходи за 2010 рік. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року, надісланої ОСОБА_1, сума нарахованого доходу за даний період становила - 114708,57 грн., сума утриманого податку - 16586,82 грн. (арк. справи 16-18). Також, позивачем був надісланий перелік сум витрат, що включаються до складу податкового кредиту, та розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у тому числі у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту (арк. справи 19-25).

У відповідності до розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у тому числі у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, проведеного ОСОБА_1, сума оподатковуваного річного доходу, нарахованого за 2010 рік, становить 105629,04 грн.; сума податку з оподатковуваного доходу, визначеного у пункті 1 цього розділу за ставкою, встановленою пунктом 7.1. статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» - 15844,36 грн.; сума податку до повернення - 742,46 грн.

Свої доходи ОСОБА_1 підтвердила довідкою ТОВ «Фармасофт-СТ» № 170/11 від 20 січня 2011 року, згідно якої нарахований дохід - 114708,57 грн., утримано податок з доходів фізичних осіб - 16686,82 грн., внески до Пенсійного фонду України - 2294,19 грн., Фонду соціального страхування - 1147,08 грн., Фонду зайнятості - 688,26 грн. (арк. справи 6).

Свої витрати ОСОБА_1 підтвердила: договором про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» за спеціальністю «Технологія фармацевтичних препаратів» (заочна форма навчання; для осіб, які мають базову або повну вищу освіту) № 2/1.2009. ТФП від 03 серпня 2009 року (арк. справи 7-9), на виконання умов якого позивачем протягом 2010 року оплачено 4950,00 грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 1 від 16 січня 2010 року, № 1 від 22 вересня 2010 року (арк. справи 13-14).

Таким чином, всього протягом 2010 року позивачем понесені витрати, що включаються до складу податкового кредиту, у розмірі 4950,00 грн.

02 лютого 2011 року позивач звернувся до податкового органу із заявою, у якій просив ДПІ у Дарницькому районі м. Києва перерахувати суму 742,46 грн. надмірно сплаченого ним податку (арк. справи 15).

Разом з цим, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва не прийняла будь-якого рішення щодо розгляду поданої позивачем заяви, а також не вчинила будь-яких дій щодо повернення надмірно сплаченої суми податку з доходів фізичних осіб чи відмови у вчиненні таких дій та здійсненні виплат.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковим органом не надано належних доказів розгляду заяви позивача про повернення надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб та прийняття відповідного рішення за результатами її розгляду. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що доводи позивача щодо неповернення суми надмірно сплаченого податку з доходу фізичних осіб та стягнення штрафу за несвоєчасне повернення таких коштів є передчасними, оскільки податковим органом не прийнято будь-якого рішення щодо такого повернення за результатами розгляду звернення позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.5. статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Згідно підпункту 3.1.2 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування резидента є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року.

Пункт 1.16 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає податковий кредит як суму (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 5.1.1 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку має право на податковий кредит за наслідками звітного податкового року.

Перелік витрат, дозволених до включення до складу податкового кредиту, встановлений у пункті 5.3 статті 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», відповідно до якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року: частину суми процентів за іпотечним кредитом, сплачених платником податку, яка розраховується за правилами, визначеними згідно із статтею 10 цього Закону (підпункт 5.3.1 цього пункту); суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року (підпункт 5.3.3 цього пункту); суму витрат платника податку на сплату за власний рахунок страхових внесків, страхових премій та пенсійних внесків страховику-резиденту, недержавному пенсійному фонду, установі банку за договорами довгострокового страхування життя, недержавного пенсійного забезпечення, за пенсійним контрактом з недержавним пенсійним фондом, а також внесків на банківський пенсійний депозитний рахунок, на пенсійні вклади як такого платника податку, так і членів його сім'ї першого ступеня споріднення, яка не перевищує (у розрахунку за кожний з повних чи неповних місяців звітного податкового року, протягом яких діяв договір страхування) (підпункт 5.3.5 цього пункту).

Відповідно до пункту 12 Порядку взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 21 грудня 2010 року № 974/1597/499, надміру утримана (сплачена) сума податку на доходи фізичних осіб підлягає поверненню платнику податку протягом 60 календарних днів від дня отримання органом державної податкової служби податкової декларації на поточний рахунок, вказаний у

податковій декларації, у разі його наявності у платника податку, або на рахунок банку, який здійснюватиме виплату коштів готівкою, або на рахунок підприємства поштового зв'язку за податковою адресою платника податку, зазначеною в податковій декларації. Повернення надміру утриманої (сплаченої) суми податку на доходи фізичних осіб на поточний рахунок платника податку здійснюється органом Державного казначейства України на підставі висновку, поданого органом державної податкової служби до відповідного органу Державного казначейства України не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку від дня отримання органами державної податкової служби податкової декларації відповідно до Порядку повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226.

Згідно пункту 8 зазначеного Порядку орган державної податкової служби несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі територіальному органу Державного казначейства України для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів із бюджету.

З аналізу викладених законодавчих норм, вбачається, що повернення надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит (податкової знижки), здійснюється органами державного казначейства, виключно, на підставі висновку податкового органу. Такий висновок складається податковим органом за наслідками розгляду податкової декларації платника податків.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що податковий орган зобов'язаний був надати позивачу відповідь про повернення надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб та подати відповідний висновок органу казначейської служби, або ж надати обґрунтовану відповідь щодо відмови у поверненні надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна