Справа № 13789/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2010 р.справа № 14/413/08-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

за участю представників сторін:

позивача - представник не зявився

відповідача - представник не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області

на постанову : Господарського суду Запорізької області від 01.04.2009р. у справі № 14/413/08-АП

за позовом: Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області,

до: Бердянської портової санітарно-епідеміологічної станції ,

про: стягнення економічних санкцій. , -

встановила:

12.08.2008р. Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача економічні санкції на суму 9 832грн.32коп. в доход державного бюджету м.Бердянськ Запорізької області ( з урахуванням наданих уточнень).

Постановою Господарського суду Запорізької області від 01.04.2009р. в задоволені позовних вимог відмовлено.

Дана постанова обґрунтована тим, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як ґрунтуються лише на рішенні № 197 від 11.10.2007р., яке і на час його прийняття і після змін під час судового розгляду справи винесено з порушенням законодавства та не в межах повноважень позивача.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що при прийнятті постанови суду не вирішено питання про підстави для стягнення сум економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін з відповідача, про що й було подано позов. Отже, судом обставини справи зясовано не всебічно та не повно. Таким чином, господарським судом прийнято постанову із порушенням вимог ч.3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд належним чином повідомив позивача (апелянта) про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

Позивач (апелянт) правом на участь у судовому засіданні не скористався, про поважність причин не явки його представників у судове засідання суд не повідомив, за таких обставин справа розглядається за відсутності його представників.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята без порушення норм матеріального та процесуального права та просить залишити постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області (позивач у справі) з 14.08.2007 по 27.08.2007 проведено перевірку Бердянської портової санітарно-епідеміологічної станції (відповідач у справі) з питання правильності застосування тарифів на роботи та послуги, що виконуються і надаються за плату. Результати перевірки викладені в Акті № 797 від 27.08.2007, в якому зазначені порушення державної дисципліни цін - завищення розміру плати за послугу обстеження судна для видачі свідоцтва про звільнення від дератизації.

За результатами перевірки позивачем прийнято рішення № 197 від 11.10.2007 (а.с. 6) про застосування до Бердянської портової СЕС економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін у розмірі 14 502,18 грн., з яких сума порушення становить 4 834,06 грн.. штраф у розмірі 200% від суми порушення - 9 668,12 грн.

Позивач посилається на те, що рішення Державної інспекції по контролю за цінами в Запорізькій області № 197 від 11.10.2007 про застосування економічних санкцій відповідачем не оскаржено, не визнано недійсним. Сума економічних санкцій добровільно відповідачем не сплачена. Позивачем була направлена претензія про сплату суми економічних санкцій від 11.10.2007 № 01-15/2232, яка відповідачем залишена без задоволення.

Статтею 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення" встановлено, що державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність ї застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які відповідні функції покладено Урядом України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1819 від 13.12.2000 Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому. Держінспекція та територіальні органи є юридичними особами.

Таким чином, позивач - Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області є суб'єктом владних повноважень, а його рішення про застосування економічних санкцій є обов'язковим до виконання суб'єктом, відносно якого рішення прийнято.

Серед завдань, покладених на Державну інспекцію з контролю за цінами, є здійснення перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, вжиття відповідно до законодавства заходів за порушення підприємствами, установами, організаціями порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також невиконання вимог органів державного контролю за цінами, прийняття рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необгрунтовано одержаної виручки та штрафу у двократному її розмірі, а також звертатись до судів про стягнення з підприємств, установ, організації, зазначених сум у разі невиконання рішень держінспекцій з контролю за цінами.

В своїй діяльності Державна інспекції з контролю за цінами під час проведення перевірок керується, зокрема, Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами (далі -Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України №298/519 від 03.12.2001, Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1819 від 13.12.2000р., Порядком проходження матеріалів перевірок в держінспекції цін в Запорізькій області.

Пунктом 1.4 Інструкції встановлено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є застосування цін (тарифів) з порушенням запровадженого порядку обов'язкового декларування їх зміни.

Згідно п. 3.1 Інструкції - Державна інспекція з контролю за цінами та державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі приймають рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій у порядку, передбаченому законодавством. Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Пунктом. 3.2 Інструкції визначено, що в актах перевірок, зокрема: зазначаються нормативні акти, які порушено суб'єктами господарювання, з конкретним обґрунтуванням порушення; детально відображається механізм скоєння порушення; визначається сума необгрунтовано одержаної виручки, з доданням розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються. Копії документів первинного бухгалтерського обліку, які можуть додаватись до акта, завіряються підписом посадової особи суб'єкта господарювання та його печаткою.

Згідно до п.6 Положення начальники державних інспекцій з контролю за цінами та їх заступники від імені органів державного контролю за цінами приймають рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необгрунтовано одержаної суб'єктом господарювання виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі, а також розглядають справи про адміністративні правопорушення і накладають адміністративні стягнення.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що начальником чи заступником інспекції перевіряються обставини викладені в Акті перевірки і при обґрунтованості цих обставин приймається рішення про застосування економічних санкцій до суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 63, 64, 80, 81) в процесі судового розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги у зв'язку з проведенням додаткових розрахунків, з урахуванням положень ст. 250 ГК України та частковою сплатою відповідачем суми штрафних санкцій. Тобто, позивачем було здійснено перерахунок та корегування суми штрафник санкцій, які були ним визначені у рішенні № 197 від 11.10.2007 (а.с. 6) про застосування до Бердянської портової СЕС економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Статтею 250 ГК України визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Акт перевірки складено 27.08.2007 року, рішення про застосування економічних санкцій прийнято 11.10.2007 року. Перевірка здійснювалася за період з 01.09.2006 року по 15.08.2007 року. Отже, економічні санкції нараховані позивачем на суму виручки отриманої в вересні 2006 року за послуги надані в вересні 2006 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Рішення про застосування економічних санкцій є остаточним документом, який не підлягає самостійному корегуванню органом, який прийняв таке рішення після його прийняття.

Відповідно до підпункту 8 пункту 5 Положення скасовувати розпорядчі документи своїх територіальних органів (припис, розпорядження, рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій) уповноважена лише Державна інспекція. Повноважень щодо відкликання свого рішення або його часткового скасування для територіального відділення Держцінінспекції, яким є й Інспекція - позивач у справі, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лиш на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України.

За викладених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зміна позивачем розміру вимог щодо стягнення економічних санкцій, визначених у рішенні про застосування економічних санкцій у зв'язку з невірним розрахунком економічної санкції у вказаному рішенні по суті є скасуванням рішення прийнятого 11.10.2007 року.

Таким чином, самостійна зміна позивачем позовних вимог на підставі ст. 250 ГК України, свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень прийнято з порушенням діючого законодавства і не підлягає виконанню.

Крім того вказана правова позиція викладена в оглядовому листі Вищого господарського суду України №01-8/3273 від 16.12.2004 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про ціни і ціноутворення".

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами, рішення суду прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими по справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області на постанову Господарського суду Запорізької області від 01.04.2009р. у справі № 14/413/08-АП залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Запорізької області від 01.04.2009р. у справі № 14/413/08-АП - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги з моменту складення у повному обсязі.

Ухвалу складено в повному обсязі 19.07.2010р.

Головуючий: М.П. Кожан

Судді: О.А. Проценко

ОСОБА_1