Справа № 14753/09
Суддя: Кожан М.П.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2010 р. справа № 2а-23/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Кожана М.П.

суддів: Панченко О.М. Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився

від відповідача- не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

на постанову : Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2009р. у справі № 2а-23/09

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

про: стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів. Визнати дії відповідача неправомірними. Стягнути з відповідача на користь позивача, недоплачену позивачу щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з січня 2006р. по січень 2008 року в сумі 2732грн.00коп. Зобов'язати відповідача нарахувати позивачу щомісячну соціальну державну допомогу, відпоідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, надалі при нарахуванні пенсії.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2009р. у справі № 2а-23/09 позовні вимоги задоволено частково. Поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду. Визнано дії відповідача щодо відмови позивачу у підвищенні пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком як "дитині війни" за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. - неправомірними. Зобов'язано відповідача здійснити виплату позивачу щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в сумі 735грн.30коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позивних вимог у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права.

Розпорядженням голови суду ОСОБА_2 від 03.06.2010р. дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кожана М.П., суддів Панченко О. М., Руденко М. А.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 28.12.2007 року) дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Таким чином, після прийняття рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача та здійснити виплати у розмірах, передбачених Законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.

Згідно з частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003року №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення суду першої інстанції, з врахуванням фактичного періоду, за який виникла заборгованість та зазначити наступне.

Позов задовольнити частково. Поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду. Визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у підвищенні пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком як "дитині війни" за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. - неправомірними. Зобов'язати відповідача здійснити виплату позивачу щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

Постановила :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2009р. у справі № 2а-23/09 залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2009р. у справі № 2а-23/09 змінити наступним чином:

Позов задовольнити частково. Поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду. Визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у підвищенні пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком як "дитині війни" за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. - неправомірними. Зобов'язати відповідача здійснити виплату позивачу щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007р. відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя: М.П. Кожан

Судді: О. М. Панченко

ОСОБА_3