Справа № 30334/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2010 р.справа № 2а-35/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області

на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2009 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області, згідно якого просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії згідно ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю - 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 квітня 2009 року.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що пенсія позивачу нараховувалась вірно , згідно ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та в межах коштів, виділених для виплати даного виду пенсії ( а.с.29-33).

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1. було задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Межівському районі Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 держаної та додаткової пенсії у відповідності до ст.. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області перерахувати ОСОБА_1. пенсію по інвалідності відповідно до ст.. 50, 54, п.3 ст. 67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.04.2009 року із розрахунку шести прожиткових мінімуму для непрацездатних громадян.

З вказаною постановою не погодилось Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області, подало апеляційну скаргу, в якій просило постанову суду скасувати та направити на новий розгляд. Посилались на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовувався ними для нарахування державної пенсії, додаткової пенсії був обрахований відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України». Вважають, що їх дії є правомірні, оскільки відповідають чинному законодавству та виплати проведені у межах коштів державного бюджету.. Зазначають про безпідставне застосування при нарахуванні даного виду пенсії положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги не визнав, вважає вірним рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Відповідач до судового засідання не зявився, про час розгляду справи сповіщений належним чином, підстави для перенесення розгляду справи на іншу дату - відсутності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, та сторонами по справі визнано, що позивач відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, з 01 березня 2009 року йому встановлена 3 група інвалідності, щодо якої встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою . 07.04.2009 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про перерахунок раніше призначеної йому державної і додаткової пенсії, на що 08.04.2009 року отримав відмову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому хоча і по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але у менших розмірах, що зазначені у статтях 50,54 спеціального Закону, відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України за відповідні роки. Виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року, положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»державна пенсія позивача має бути не нижчою шести мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсію за шкоду, заподіяну здоровю не нижчою 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною четвертою статті 54 Закону № 796 передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, йому з 01 березня 2009 року встановлена 3 група інвалідності по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та він перебуває на обліку в УПФУ в Межівському районі Дніпропетровської області , отримує пенсію по інвалідності у розмірі фактичних збитків згідно Закону № 796.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають норми, передбачені статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Посилання апелянта на те, що оскільки пенсія позивачу призначалась і виплачувалась у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але обчислення пенсії по інвалідності ними проводився так, як це визначив Кабінет Міністрів України у відповідні роки, отже, їх дії є правомірними, визнається колегією суддів безпідставними, так як спростовуються вищевказаним та протирічить положенням ст..22 Конституції України та частині 4 статті 9 КАС України, де зазначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу. .

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Та обставина, що в резолютивній частини постанови конкретно не зазначені розміри нарахування державної та додаткової пенсії позивачу та не зазначена кінцева дата проведення такого нарахування, з огляду на те, що третя група інвалідності ОСОБА_1 встановлена з 01.03.2009 року по 01.03.2012 року ( а.с.5), ( враховуючи, що все це відображено у мотивувальній частині постанови) , на думку колегії суддів не може слугувати підставою для скасування вірного по суті рішення, оскільки, відповідно до ст.. 170 КАС України, сторони не позбавлені права звернутись за розясненням судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення»та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст..205, 206 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців із дня складення її у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3