Справа № 35027/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2010 р. справа № 2а-4223/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя про скасування та визнання нечинною першої податкової вимоги № 1/16від 25 червня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просив скасувати та визнати нечинною ОСОБА_2 податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя № 1/16від 25 червня 2009 року. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 31 березня 2009 року подав до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 року. На підставі даних вищезазначеної декларації йому визначено до сплати податок з доходів фізичних осіб у розмірі 649261,84грн. 01 квітня 2009 року він подав до установи банку - Запорізька філія ТОВ «Укрпромбанк»платіжне доручення № 1 від 01 квітня 2009 року на перерахування суми у розмірі 649262,00 грн. з призначенням платежу: 101; НОМЕР_1; 11010100; Податок з доходу фізичних осіб за платіжними реквізитами, які були отримані у ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя. 02 квітня 2009 року Запорізькою філією ТОВ «Укрпромбанк»видано Повідомлення про невиконання розрахункових документів, в якому зазначено про несвоєчасне виконання платіжного доручення № 1 від 01.04.2009 р. з причини недостатності коштів на кореспондентському рахунку банку. Однак, 30 червня 2009 р., відповідачем надіслано на його адресу ОСОБА_2 податкову вимогу №1/16 від 25 червня 2009 року, в якій його зобовязано до сплати суми податкового боргу з податку з доходів найманих працівників (код платежу 11010100) у розмірі 649261,84 грн. Вважає, що дана податкова вимога є неправомірною, так як платник податків в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед бюджетом з часу подачі до установи банку платіжного доручення № 1 від 01 квітня 2009 року на перерахування суми у розмірі 649262,00 грн., а грошові кошти не були перераховані до бюджету з вини банку.

Відповідач проти позову заперечував, при цьому посилався на дотримання ними вимог п.6.2.1, п. 6.2, ст..6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 р. № 2181 та на те, що жодна норма Закону не дозволяє вважати грошові кошти, які знаходяться по вині банку на рахунках позивача, такими, що перераховані до бюджету в рахунок обовязкових платежів платника податків.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано нечинною та скасовано першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя від 25 червня 2009 р. №1/16.

З вказаною постановою не погодилась Державна податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя, подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог приватного ОСОБА_1. відмовити у повному обсязі. Апелянт посилався на те, що відповідно до п.6.2.1, п. 6.2, ст..6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 р. № 2181, у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику «податкові вимоги». Зазначав, що жодна норма Закону не дозволяє вважати грошові кошти, які знаходяться по вині банку на рахунках позивача, такими, що перераховані до бюджету в рахунок обовязкових платежів платника податків. Оскільки змін до Закону № 2181 на час виникнення спірних правовідносин не вносилась, до бюджету сума податкового боргу так і не надійшла, їх дії є правомірними та такими, що не протирічать ч.2 ст.19 Конституції України.

Представником позивача надані заперечення до апеляційної скарги, відповідно до яких він просить рішення суду залишити без мін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки позивач, як платник податку, надавши до банку платіжне доручення на сплату суми податкових зобовязань, виконав свої зобовязання перед бюджетом, а кошти не були перераховані до бюджету з вини банку. За таких обставин він вважається таким, що виконав свої податкові зобовязання перед бюджетом. Підтвердив, що до теперішнього часу зазначені кошти по сплаті податку до бюджету не надійшли.

Представник ДПІ вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, пояснив суду, що, відповідно до норм Закону № 2181, вони мають право вирішувати питання щодо стягнення несплачених сум податкових зобовязань перед бюджетом лише з позивача, і до установ банку не мають ніякого відношення. Оскільки сума податкового зобовязання ОСОБА_1 до бюджету не надійшла, підстави для визнання податкової вимоги відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої заперечення, подані до суду апеляційної інстанції, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 березня 2009 року ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя була подана Декларація про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 року на суму валового доходу 4 353 453.84 грн. ( чистого доходу 4 328 412.24 грн.), які він отримав від продажу частини уставного капіталу. ( а.с. 18,19) Виходячи із суми отриманого доходу визначено до сплати податок з доходів фізичних осіб у розмірі 649261,84 грн. і вказана сума є узгодженою сторонами.

2 квітня 2009 року позивач подав до установи банку - Запорізька філія TOB «Укрпромбанк»платіжне доручення № 1 від 01 квітня 2009 року на перерахування суми у розмірі 649262,00 грн. з призначенням платежу: 101; НОМЕР_1; 11010100; Податок з доходу фізичних осіб за платіжними реквізитами, які були отримані в ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

3 квітня 2009 року Запорізькою філією TOB «Укрпромбанк»видано Повідомлення про невиконання розрахункових документів, в якому зазначено про несвоєчасне виконання платіжного доручення № 1 від 01.04.2009 р. з причини недостатності коштів на кореспондентському рахунку банку (стр.9).

30 червня 2009 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя надіслана на адресу позивача ОСОБА_2 податкова вимога №1/16 від 25 червня 2009р., в якій зазначена вимога щодо сплати суми податкового боргу з податку з доходів найманих працівників (код платежу 11010100) у розмірі 649261,84 грн.

Вказані обставини сторонами визнані та ніким не оспорюються.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки функцію переказу грошей, в тому числі і по податкам державного бюджету, виконують банки, а також несуть відповідальність за порушення строків перерахування податків, зборів (обовязкових платежів), до бюджетів або державних цільових фондів, то позивач, як платник податку, надавши банку платіжне доручення на сплату суми податкових зобовязань, виконав свої податкові зобовязання, незважаючи на те, що сума податкових зобовязань з вини банку не була перерахована до бюджету.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи із наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатами перегляду судового рішення, колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм матеріального права, які регулюють порядок та підстави погашення зобовязання платника податків перед державним бюджетом.

Вказане свідчить про те, що такі спірні правовідносини виникають лише між платником податків ( у нашому випадку ОСОБА_1Г.) та податковим органом, що діє в інтересах Держави ( в даному випадку ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя) , і не можуть виникати між Банком, клієнтом якого є ОСОБА_1 та ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ДПІ, яка не перебуває з даним Банком ні в яких договірних правовідносинах..

Як передбачено підпунктами 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181 у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Сторонами визнано, що станом як на 25 червня 2009 року так і на теперішній час узгоджена сума податкового зобовязання ОСОБА_1 у розмірі 649261,84 грн. до бюджету так і не надійшла.

За таких обставин дії відповідача по направленню на адресу позивача ОСОБА_2 податкової вимоги щодо сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки слід визнати правомірними, та такими, що відповідають положенням Закону № 2181 та узгоджуються з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України.

Посилання позивача на те, що оскільки він, як платник податків, в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед бюджетом з часу подачі до установи банку платіжного доручення № 1 від 01 квітня 2009 року на перерахування суми у розмірі 649262,00 грн., а грошові кошти не були перераховані до бюджету з вини банку, то і направлена відповідачем ОСОБА_2 податкова вимога № 1/16 від 25 червня 2009 року є нечинною та підлягає скасуванню, визнаються колегію суддів безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до п. 1.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті в Україні банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, зборів/страхових внесків (обов'язкових платежів). Усі спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України. Спірні питання між банками та їх клієнтами розглядаються ними відповідно до законодавства України.

Таким чином, спірні питання щодо несвоєчасного перерахування обовязкових платежів до бюджету можуть вирішуватись лише між ОСОБА_1 ( клієнтом банку) та ТОВ «Укрпромбанк»і його Запорізькою філією.

Не погоджується колегія суддів і з твердженням позивача про те, що датою виконання зобовязання є дата подання до Банку платіжного доручення про перерахунок суми.

Як передбачено п.2.14. вищевказаної інструкції Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати:

даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку;

даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Таким чином, законодавець зазначає, що поняття «дата надходження»і «дата виконання»не є тотожними поняттями і свідчать про те, що дата подання платіжного доручення не може бути одночасно і датою виконання податкового зобовязання перед бюджетом у повному обсязі. Отже, відсутність факту надходження коштів на бюджетний рахунок не звільняє платника податків від обовязку сплати узгодженого податкового зобовязання.

Посилання ОСОБА_1 на положення підпунктів 16.5.2 п.16.5 ст.16 Закону № 2181, як на підставу задоволення своїх вимог, також є безпідставним, оскільки положення вказаної статті не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин, так як вони стосуються питань нарахування пені за порушення строків зарахування податкових зборів та визначення винних осіб у цьому.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його вимог.

Керуючись п.3 ч. І ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту .

Повний текст постанови виготовлено 22 жовтня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: С.А. Уханенко