Справа № 450/3291/14-а 2-а/450/75/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Справа № 876/7041/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Ільчишин Н.В., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі - відповідач) в якому просила визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 20.09.1983 року по 01.09.1994 року в Щирецькій музичній школі, з 01.09.1994 року по 27.08.1996 року в Звенигородській музичній школі, з 02.09.1996 року по 01.09.1998 року в Львівській державній музичній школі № 2, з 01.09.1998 року по 01.09.2001 року в Звенигородській музичній школі, з 01.09.2001 року по 03.07.2014 року в Пустомитівській школі мистецтв; виплатити грошову допомоги в розмірі 10 місячних пенсій на день призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що робота на посаді викладача в позашкільних закладах освіти відповідно до чинного законодавства не дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці відповідачем призначена пенсія за віком з 04.07.2014 року.

У 2014 році позивачка звернулася з заявою про призначення та виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058.

Листом відповідача від 04.11.2014 року № 8394/03-31 їй відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги, оскільки на день досягнення пенсійного віку позивачка не працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 (а.с. 15-17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день досягнення пенсійного віку позивач працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), має необхідний для жінок страховий стаж 30 років на таких посадах, а також якщо до цього часу не отримувала будь-яку пенсію, а тому має право при призначенні пенсії за віком на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення такої пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" музичні школи віднесено до позашкільних навчальних закладів.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (зі змінами), визначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Посада викладача в позашкільних закладах освіти в зазначеному Переліку не передбачена.

Проте, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

Приміткою №2 вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Згідно з ст.ст. 12, 15 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, cтанцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту. Позашкільна освіта у позашкільних навчальних закладах може здійснюватися за такими напрямами: художньо-естетичний, який забезпечує розвиток творчих здібностей, обдарувань та здобуття вихованцями, учнями і слухачами практичних навичок, оволодіння знаннями в сфері вітчизняної і світової культури та мистецтва.

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада позивача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Як вбачається з трудової книжки позивачка з 20.09.1983 року по 01.09.1994 року працювала в Щирецькій музичній школі викладачем по класу фортепіано та концертмейстерства, з 01.09.1994 року по 27.08.1996 року в Звенигородській музичній школі, з 02.09.1996 року по 01.09.1998 року в Львівській ДМШ № 2, з 01.09.1998 року по 01.09.2001 року в Звенигородській2 ДМШ, з 01.09.2001 року по 03.07.2014 року в Пустомитівській школі мистецтв.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний період роботи позивача необхідно зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Таким чином, правильним також є висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки на день досягнення пенсійного віку вона працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має необхідний для жінок страховий стаж 30 років на таких посадах, а також якщо до цього часу не отримувала будь-яку пенсію, а тому має право при призначенні пенсії за віком на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення такої пенсії.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року у справі № 450/3291/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді Н.В.Ільчишин

В.Я.Качмар