Справа № 22-а-5606/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
15 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого: судді Приходька К. П., суддів: Верланова С. М.. ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2009^^оку в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду Укрс^і у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання нарахувати недоотримані суми надбавки до пенсії як дитині війни, -
у липні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити строк звернення до суду за захистом своїх права та інтересів за період з 01.01.2006 року по '31.12.2007 року. Зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити невиплачену державну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн. відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2009 року позов задов^кю частково. Визнано протиправною відмову відповідача у не нарахуванні та виплаті позивачці щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В задоволенні решти вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі УПФУ у Вишгородському районі Київської області просить скасувати постанову суду та застосувати ч. 2 ст. 99 КАС України, посилаючись на порушення^ судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апезІВйна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів хмісцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту га гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.
Із зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наветте'ні нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.
Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.
Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
По справі встановлено, шо позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Вишгородському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.
Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом Укр^^і "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18. підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 20|А рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані некКституційними. втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те. що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.
Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не ввя'іі судом до узагищ)скільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Про^Иш надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -
апеляцййну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2009 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.