Справа № 2а-5631/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-5631/09/1770

23 грудня 2010 року 16год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача1: представник ОСОБА_2, представник ОСОБА_3,

відповідача2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державна податкова інспекція у м.Рівне
до Приватне підприємство фірма "Стронг" Приватне підприємство "Агроімпекс-Ресурс"
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м. Рівне звернулася з адміністративним позовом про стягнення в дохід держави з приватного підприємництва фірми Стронг вартості отриманих послуг в сумі 4050 грн. та з приватного підприємства Агроімпекс-Ресурс отриманих коштів в сумі 4066,50 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що під час проведення перевірки ППФ Стронг було встановлено, що вказане підприємство мало взаємовідносини з ПП Агроімпекс-Ресурс по проведенню рекламної компанії на суму 4050 грн.

ПП Агроімпекс-Ресурс не володіє трудовими та виробничими потужностями для виконання взятих на себе перед ППФ Стронг господарських зобовязань. Крім того, вироком Рівненського міського суду від 25.05.2010 р. по справі 1-608/09, який набрав законної сили встановлено, що підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 визнані винні у здійсненні фіктивної підприємницької діяльності створених ними підприємств: ПП Агроімпекс-Ресурс, ПП Юнісеф, ПП ТЕК Транс ОСОБА_11 та засудженні за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України до кримінальної відповідальності. Враховуючи фіктивний характер діяльності ПП Агроімпекс-Ресурс, правочини вчинені з ППФ Стронг не спрямовані на реальне настання правових наслідків обумовлених в них, мають спрямованість на порушення публічного порядку і в силу ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України є нікчемними.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, враховуючи недійсність правочинів на підставі п. 11 ст. 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. та ст. 208 Господарського кодексу України представник позивача просив стягнути в доход держави вартість отриманих ППФ Стронг послуг в сумі 4050 грн. та з приватного підприємства Агроімпекс-Ресурс отриманих коштів в сумі 4066,50 грн.

Відповідач приватне підприємство фірма Стронг адміністративний позов не визнало.

В судовому засіданні представники відповідача пояснили суду, що господарські операції ППФ Стронг з ПП Агроімпекс-Ресурс носили реальних характер. За укладеними договорами ПП Агроімпекс-Ресурс проводило рекламну компанію по продукції ППФ Стронг. За результатами вчинених господарських операцій сторонами було оформлено первинні документи, що за змістом відповідають ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV. Вказують, що висновки посадових осіб ДПІ у м. Рівне про нікчемність правочинів між ППФ Стронг та ПП Агроімпекс-Ресурс є надуманими. Просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач приватне підприємство Агроімпекс-Ресурс заперечення на адміністративний позов не подало, участь в судовому засіданні повноваженого представника не забезпечило, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином у звязку з чим суд вважає а можливе розглядати справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2009 р. посадовими особами ДПІ у м. Рівне було складено акт № 279/23-400/30351992 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ППФ Стронг щодо взаємовідносин з ПП Агроімпекс-Ресурс за період з 01.01.2008 р. по 31.01.2009 р.

Під час проведення перевірки було встановлено здійснення ППФ Стронг господарських зобовязань з ПП Агроімпекс-Ресурс на підставі договору № С-01/10/08 від 29.09.2010 р. про надання послуг по проведенню рекламної кампанії.

На виконання домовленостей між ППФ Стронг з ПП Агроімпекс-Ресурс сторонами було оформлено акти виконаних робіт б/н від 31.10.2008 р. та 31.12.2008 р. про виконання робіт з розміщення реклами на білборді. Крім того, ПП Агроімпекс-Ресурс було виписано для ППФ Стронг податкову накладну № 76.3 від 30.09.2008 р. на суму 4050 грн. з ПДВ.

Кошти в сумі 4066,50 грн. перераховувалися безготівково з розрахункового рахунку ППФ Стронг на рахунок ПП Агроімпекс-Ресурс, що підтверджується платіжними дорученнями.

Вказані документи наявні в матеріалах справи, були надані під час проведення перевірки про що свідчать описи зроблені ревізорами в акті перевірки.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2009 р. провадження по даній справі було зупинено на підставі п. 3 ч.1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неможливістю подальшого розгляду адміністративної справи до набрання законної сили рішення по справі 1-608//09 (1-386/10), що розглядається в порядку кримінального судочинства по обвинуваченню групи осіб у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України по факту фіктивного підприємництва ПП Агроімпекс-Ресурс.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2010 р. провадження по справі було поновлено так як відпали обставини, на підставі яких було зупинено провадження по вказаній справі. Відповідачем було долучено до матеріалів справи вирок Рівненського міського суду від 25.05.2010 р. по справі № 1-608//09 (1-386/10), що набрав законної сили, яким визнано винним ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у здійсненні фіктивної підприємницької діяльності створених ними підприємств: ПП Агроімпекс-Ресурс, ПП Юнісеф, ПП ТЕК Транс ОСОБА_11 та засудженні за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Приписи вказаної вище статті кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України згідно якого вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як вбачається з вироку Рівненського міського суду по справі № 1-608//09 (1-386/10) від 25.05.2010 р. судом було встановлено, що підприємницька діяльність ПП Агроімпекс-Ресурс носила фіктивний характер.

Вказане підприємство не мало трудових та економічних ресурсів необхідних для реального виконання господарських операцій, що відображалися в податковій звітності.

Відсутність у ПП Агроімпекс-Ресурс трудових та економічних ресурсів необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності було встановлено посадовими особами ДПІ у м. Рівне під час проведення документальної перевірки та підтверджується актом документальної перевірки ПП Агроімпекс-Ресурс № 1723/23-400/35899158 від 18.12.2008 р. долученим відповідачем до матеріалів справи.

Як вбачається з листа Управління комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради інформації від 17.03.2009 р. № 116вх ПП Агроімпекс-Ресурс дозволи на розміщення зовнішньої реклами не отримували. Білборди на яких розміщувалася реклама ППФ Стронг по вул. Ст. Бандери у м. Рівне належать іншим субєктам господарювання.

Згідно інформації наданої ДПІ у м. Рівне ПП Агроімпекс-Ресурс розрахунків по податку з реклами за період з 01.01.2008 р. по 27.04.2009 р. не подавало.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Матеріалами справи підтверджується, що правочини вчинені між ППФ Стронг та ПП Агроімпекс-Ресурс не спрямовані на реальна настання правових наслідків, які обумовлені ними, що є порушенням приписів ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно п.19 ст. 2 Бюджетного кодексу України доходи бюджету - усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти);

Згідно ст. 9 Бюджетного кодексу України доходи бюджету класифікуються за такими розділами: податкові надходження, неподаткові надходження, доходи від операцій з капіталом, трансферти.

Згідно ч.2 ст. 9 вказаного Кодексу податковими надходженнями визнаються передбачені податковими законами України загальнодержавні і місцеві податки, збори та інші обовязкові платежі.

Підпунктом 3.2.1 п.3.2 ст. 3 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ визначено, що у випадках коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Враховуючи відсутність у правочину вчиненого між ППФ Стронг та ПП Агроімпекс-Ресурс спрямованості на реальне настання правових наслідків, що передбачені в ньому, суд погоджується з твердженнями посадових осіб ДПІ у м. Рівне щодо їх вчинення з метою отримання податкової вигоди у вигляді сформованого ППФ Стронг податкового кредиту та валових витрат. За таких обставин вказаний правочин суперечить моральним засадам суспільства, порушує існуючий в державі публічний порядок та спрямований на заволодіння майна держави шляхом недоплати податку на додану вартість та податку на додану вартість.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями посадових осіб податкового органу, що правочин між ППФ Стронг та ПП Агроімпекс-Ресурс в силу ст. ст. 215, 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні за № 509-ХІІ від 04.12.1990 року (із наступними змінами та доповненнями) органи податкової служби подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами.

Правові наслідки визнання господарського зобовязання недійсним передбачено ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України за № 436-IV від 16.01.2003 року (із наступними змінами та доповненнями), згідно якої якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Враховуючи, що правочини вчинені між ППФ Стронг та ПП Агроімпекс-Ресурс є нікчемними, суд погоджується з твердженнями податкового органу про вчинення сторонами господарських зобовязань з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. При цьому слід враховувати, що кожна зі сторін переслідувала умисел завдати шкоду інтересам держави.

За таких обставин позовні вимоги ДПІ у м. Рівне про стягнення в дохід держави з ППФ Стронг вартості рекламних послуг, що належало отримати від ПП Агроімпекс-Ресурсу сумі 4050 грн., а з ПП Агроімпекс-Ресурскоштів отриманих від ППФ Стронг у сумі 4066,50 грн. на виконання договору про надання послуг по проведенню рекламної кампанії підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути в дохід держави з Приватного підприємства фірми "Стронг" вартість отриманих від Приватного підприємства "Агроімпекс-Ресурс" рекламних послуг в сумі 4050 (чотири тисячі п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути в дохід держави з Приватного підприємства "Агроімпекс-Ресурс" кошти отримані від Приватного підприємства фірми "Стронг" в сумі 4066 (чотири тисячі шістдесят шість) грн. 88 коп. на виконання договору надання рекламних послуг.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.