Справа № 21-105а15
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Президента України, треті особи: Національний банк України (далі - НБУ), Рада національної безпеки та оборони України (далі - РНБО), про визнання незаконним та нечинним з моменту прийняття Указу Президента України, зобов'язання Верховної Ради України утримуватися від вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивачі звернулися до Вищого адміністративного суду України з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просили визнати незаконним та нечинним з моменту прийняття Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» (далі - Указ № 875/2014, Рішення РНБО від 4 листопада 2014 року відповідно).

На обґрунтування позову зазначили, що пунктом 8 Рішення РНБО від 4 листопада 2014 року, яке введено в дію Указом № 875/2014, НБУ запропоновано вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. На переконання позивачів таке положення Указу № 875/2014 порушує конституційні права громадян України, створює пряму дискримінацію мешканців Донецької та Луганської областей, що проживають на територіях у районі проведення антитерористичної операції, та юридичних осіб, зареєстрованих на цих територіях.

Вищий адміністративний суд України постановою від 26 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Приймаючи таке рішення, суд виходив із того, що Указ № 875/2014 виданий Президентом України на виконання та в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття цього Указу, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів всіх осіб та цілей, на досягнення яких спрямований Указ.

Не погоджуючись із постановою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2015 року, позивачі звернулись із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якій просять скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 106 Конституції України Президент України забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави.

Нормами статті 107 Конституції України визначено, що РНБО є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України, який координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Рішення РНБО вводяться в дію указами Президента України.

Компетенція та функції РНБО визначаються законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 5 березня 1998 року № 183/98-ВР «Про Раду національної безпеки і оборони України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 183/98-ВР) функціями РНБО є внесення пропозицій Президентові України щодо реалізації засад внутрішньої і зовнішньої політики у сфері національної безпеки і оборони; координація та здійснення контролю за діяльністю органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони у мирний час; координація та здійснення контролю за діяльністю органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони в умовах воєнного або надзвичайного стану та при виникненні кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України.

За змістом статті 10 Закону № 183/98-ВР прийняті РНБО рішення вводяться в дію указами Президента України.

Указом № 875/2014 введено в дію Рішення РНБО від 4 листопада 2014 року. Пунктом 8 цього Рішення НБУ запропоновано вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, таке звернення-пропозиція є підставою для її розгляду НБУ в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України» (далі - Закон № 679-XIV) та від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність».

Проаналізувавши зміст пункту 8 Рішення РНБО від 4 листопада 2014 року, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України погодилася з рішенням Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2015 року, що реалізація повноважень Президента України може відбуватись, у тому числі, і шляхом надання відповідним суб'єктам владних повноважень, в зазначеному випадку НБУ, пропозицій щодо вжиття згідно з визначеною законодавством компетенцією таких органів заходів, спрямованих на усунення причин та нейтралізацію загроз національним інтересам України, які не можна ототожнювати із наданням обов'язкових до виконання доручень або розцінювати їх як втручання у діяльність іншого суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та частиною шостою статті 171-1, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

ГоловуючийВ.В. Кривенко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців

О.А. КороткихО.В. Кривенда

В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін
О.О. Терлецький