Справа № 35110/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2010 р. справа № 2а-612/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради про стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги до пятого травня, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2009 року позивач звернувся з позовом до суду та просив визнати протиправними дії УПСЗН Хортицької районної адміністрації про відмову у проведенні перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня, зобовязати відповідача нарахувати щорічну грошову допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком та стягнути з відповідача не донараховану суму починаючи з 01.01.2004 року по день розгляду справи. Зобовязати відповідача в подальшому проводити виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (надалі по тексту Закону №3551).

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується посвідченням серія Є №088077 (а.с. 4) і користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивачу щорічна разова грошова допомога до 5 травня була виплачена за 2004 рік в квітні 2008 року в розмірі 130 грн., за 2005 рік в квітні 2005 року в розмірі 270 грн., за 2006 рік в квітні 2006 року в розмірі 270 грн., за 2007 рік в квітні 2007 року в розмірі 300 грн., за 2008 рік в квітні 2008 року в розмірі 350 грн., за 2009 рік в квітні 2009 року в розмірі 380 грн.

Що стосується вимоги позивача в частині виплати грошової допомоги за 2006 рік, то суд першої інстанції вірно відмовив в задоволені цієї вимоги, оскільки відповідно до п.18 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", якою дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону №3551-ХІІ було зупинено на 2006 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. Крім того відповідно до ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам третьої групи у 2006 році становить 270 грн., що і було виплачено позивачу в повному обсязі. Цей закон не визнано неконституційним, він є чинним, тому при вирішенні питання необхідно враховувати його положення і таким чином нема правових підстав для стягнення допомоги за цей рік з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком.

Крім того, суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в частині стягнення грошової допомоги за 2004-2005 роки, оскільки відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В 2004 та 2005 роках позивачу було виплачено допомогу у розмірі 130 грн. та 270 грн. відповідно, а згідно ч.4 ст. 17-1 Закону №3551-ХІІ він мав право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснювалась виплата допомоги. Відтак, з цього моменту він повинен був дізнатися про порушення свого права. За таких обставин, суд правомірно відмовив позивачу в частині виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги за 2004 та 2005 роки.

Відповідно до положень ст.13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»інвалідам 3 групи, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»положення ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в частині визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги призупинено на 2007 рік.

Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»інвалідам 3 групи здійснюється в розмірі 300 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, визнано, що не відповідає Конституції України, таке положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаних законів мають пріоритет над нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на час виплати вказаної допомоги.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України 2007 рік", не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків щодо відмови в задоволенні позовних вимог за 2007 рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частина 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України."

В 2008 році розмір вказаних виплат встановлювався постановою КМУ від 12.03.2008р. №183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань», відповідно до п.1 якої інвалідам війни 3 групи встановлена виплата разової грошової допомоги у розмірі 350 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 28/2008 (№ 10-рп/2008) було визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, у звязку з чим вони втратили чинність, а ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» почала діяти в попередній редакції.

Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачу допомогу до 5 травня 2008 року відповідно до постанови КМУ від 12.03.2008р. №183 у розмірі 350 гривень до 22 травня 2008 року. Отже на час виплати допомоги позивачу за 2008 рік діяла редакція частини 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка на момент виплати не була визнана неконституційною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Колегія суддів вважає, що відповідач, виплативши разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі, передбаченому постановою КМУ від 12.03.2008р. №183, діяв правомірно, а тому підстав для визнання його дій неправомірними немає.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги до 5 травня.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки на час виплати суми допомоги за 2007-2008 роки відповідач діяв в межах наданих повноважень, а виходячи з положень ст. 152 Конституції України моральна чи матеріальна шкода, яку заподіяно особам актами, що визнані неконституційними, підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку.

Що стосується позовних вимог по нарахуванню допомоги до 5 травня за 2009 рік колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не було призупинено або змінено, тобто вона має законну силу і підлягає виконанню в редакції, яка діє з 22 травня 2008 року.

Крім того, згідно до ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З наведеного вбачається, що Закон України "Про державний бюджет України на 2009 рік" не встановлює конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати, а не від мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст.ст. 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст.ст. 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Отже посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" у 2009 році встановлена виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та про "Про жертви нацистських переслідувань", разова грошова допомога здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи - 540 грн.; інвалідам війни II групи - 430 грн.; інвалідам війни III групи-380 грн., не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за 2009 рік, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу із сум мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за 2009 рік. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку на користь позивача щорічної одноразової державної допомоги до 5 травня, як інваліду війни третьої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2009 рік, зобовязати відповідача до нарахувати та виплатити позивачу недоотриману ним щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни третьої групи відповідно до ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2009 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати у 2009 році, з урахуванням виплаченої суми.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2009 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради в перерахунку на користь ОСОБА_1 щорічної одноразової державної допомоги до 5 травня, як інваліду війни третьої групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2009 рік.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману ним щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни третьої групи відповідно до ст. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2009 рік, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком встановлених на час виплати у 2009 році, з урахуванням виплаченої суми

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців у відповідності до ЦПК України.

Повний текст виготовлено 7 липня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2