Справа № 809/861/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 р. Справа № 876/4863/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Бруновської Н. В., Улицького В. З.

за участю секретаря Корнієнко О. А.

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Пшибила Р. З.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року по справі № 809/861/15 за позовом ОСОБА_4 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, яким просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 13 січня 2015 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13 січня 2015 року № , яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізособи за результатами річного декларування в загальній сумі 273760,88 грн, зокрема за основним платежем 219009,70 грн, та за штрафними санкціями 54752,18 грн фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13 січня 2015 року № , яким збільшено грошове зобов'язання по податку на додану вартість в частині штрафних санкцій в сумі 6751,50 грн фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем в межах наданих йому законом повноважень та повністю відповідають вимогам закону.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку за результатами якої складено Акт від 18 вересня 2014 року № 1552/171/НОМЕР_3.

14 жовтня 2014 року Коломийською ОДПІ було направлено позивачу повідомлення-рішення від 13 жовтня 2014 року №, № , № , № , № , № , № , №.

Податкові повідомлення-рішення № , № 10021701, № , № , № , № оскаржені позивачем в адміністративному порядку.

26 листопада 2014 року позивачем отримано Рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 25 листопада 2014 року, яким його скарга задоволена частково, скасовано та відкликано оскаржувані Рішення від 13 жовтня 2014 року № та № і зобов'язано Коломийську ОДПІ винести та направити позивачу нові рішення.

На дане Рішення позивач подав повторну скаргу до ДФС України за результатами розгляду якої 23 грудня 2014 року було винесено Рішення про направлення скарги на новий розгляд. Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, з метою забезпечення всебічного дослідження обставин справи зобов'язало відповідача провести документальну позапланову перевірку.

Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області повідомило позивача що згідно з новим Актом перевірки від 25 грудня 2014 року у нього порушень щодо нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не встановлено, а Рішення позивача № від 13 жовтня 2014 року було скасовано.

У повідомленні вказувалось, що на виконання рішення ГУ ДФС в Івано- Франківській області відповідачем 13 січня 2015 року було винесено нові рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 179,89 грн - № 000321701, № , , . З даними Рішеннями позивач погодився і сплатив їх 22 січня 2015 року.

30 грудня 2014 року після проведення відповідачем додаткової позапланової документальної перевірки та складання відповідного Акту від 25 грудня 2014 року позивачем було отримано відповідне Рішення про результати розгляду скарги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому скарга була задоволена частково, а Коломийська ОДПІ винесла нові податкові повідомлення-рішення за платежем податок на додану вартість № від 13 січня 2015 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 6751,50 грн; за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізособами за результатами річного декларування № від 13 січня 2015 року на загальну суму 273760,88 грн, зокрема за основним платежем 219009,70 грн та за штрафними санкціями 54752,18 грн.

Одним із видів господарської діяльності, яку здійснював ФОП ОСОБА_4, є діяльність згідно КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорту відповідності до розшифровки до КВЕДу 2010 цей клас включає: перевезення лісоматеріалів, перевезення великогабаритних вантажів, рефрижераторні перевезення, перевезення великовагових вантажів, перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах, перевезення автомобілів, перевезення відходів і брухту без діяльності щодо збирання або утилізації, це клас також включає орендну вантажних автомобілів з водієм, вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили, надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу.

В період з 1 січня 2012 року до 31 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_4 уклав договори оренди транспортних засобів з водієм № 1, № 2 та № 3. Орендодавцем по всіх цих договорах виступає саме фізична особа-підприємець ОСОБА_4, а не просто фізична (цивільна) особа ОСОБА_4

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції, зокрема, посилається на роз'яснення Вищого господарського суду України від 22 січня 2013 року N 01-06/85/2013 відповідно до якого положення частини другої статті 799 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу, укладеного за участю фізичної особи, не застосовується до договору оренди транспортних засобів, укладеного фізичними особами - підприємцями як суб'єктами господарювання (Постанова від 18 грудня 2012 року N14/5025/1982/11).

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом безпідставно збільшено валовий дохід фізичної (цивільної) особи на 1314210 грн, на підставі чого здійснено необґрунтоване донарахування по сплаті ПДФО на загальну суму 273760,88 грн, виключивши їх з валових доходів суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.

Це зокрема підтверджується аналізом банківських виписок про рух коштів на рахунку № 1 ФОП ОСОБА_4 - кошти на його рахунках надходили виключно з формулюванням за орендні послуги

У власності ФОП ОСОБА_4 крім транспортних засобів, які були передані в оренду, перебувають також 8 вантажних автомобілів, які зберігалися в нежитлових приміщеннях, котрі ОСОБА_4 придбав на законних підставах з метою розширення і розвитку своєї підприємницької діяльності і які належать йому на праві приватної власності. Для підтримки автомобілів в належному стані, проведення профілактичних і планових ремонтів тощо у приміщеннях, в яких зберігались і обслуговувались транспортні засоби постійно дотримувалась відповідна температура, використовувалось необхідне освітлення, а під час ремонтних робіт застосовувалось різного роду електрообладнання, прилади та ектроінструменти, на що частково використовувалися енергоносії. Також підприємець має у своїй власності офісне приміщення, яке використовується для роботи і в якому знаходиться оргтехніка, офісне обладнання, меблі тощо і для освітлення й обігріву якого теж постійно вживалися енергоносії.

Відповідно до статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Приймаючи оскаржене рішення в частині спірного формування валових витрат позивача суд першої інстанції виходив з того, що всі суми податку на додану вартість, віднесеного ФОП ОСОБА_4 до податкового кредиту, підтверджується податковими накладними, які відповідають вимогам податкового законодавства та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне додати, що валовий дохід в розмірі 1341300 грн. був отриманий позивачем виключно в межах підприємницької діяльності, а відтак безпідставним є нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування та фінансових санкцій на загальну суму 219009,70 грн та за штрафними санкціями 54752,18 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року по справі № 809/861/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Бруновська Н. В.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 24 липня 2015 року