Справа № 41783/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2010 р.справа № 2а-1271/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-1271/09 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного військового комісаріату про стягнення нарахованої, але не виплаченої грошової компенсації, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Запорізького обласного військового комісаріату на його користь нараховану, але не виплачену грошову компенсацію натомість речового майна на суму 4 052,57 грн.; стягнути з відповідача на його користь кошти за несвоєчасний розрахунок з урахуванням підвищення цін та коефіцієнту інфляції в розмірі 3 349,9 грн. В обґрунтування свого позову посилався на те, що він проходив військову службу у Василівсько - Михайлівському ОРВК. За наказом № 52 від 19.06.2006 року був звільнений у запас, відповідно до п. 63, пп. «г»- у звязку зі скороченням штатів. Відповідач, діючи всупереч Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не забезпечив і не компенсував йому заборгованість по предметам речового майна, як це передбачено Законом, чим порушив його.

Відповідач проти позову заперечував, в тому числі наполягав на відмові у позові із застосуванням положень ст. 99,100 КАС України.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2009 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що він має право на отримання грошової компенсації замість не отриманного речового майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи із наступного.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу у Василівсько - Михайлівському ОРВК на посаді старшого помічника з 31.01.1996 року та за наказом № 52 від 19.06.2006 року був звільнений у запас з 17.06.2006 року, за пунктом 63 п.п.»г»- у зв»язку зі скороченням штатів та реформуванням Збройних Сил України (а.с.7-9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо після отримання довідки про наявність такого боргу №24 від 03.10.2006 року (а.с.5)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач звернувся за захистом своїх прав з порушенням строків звернення до суду, що встановлені ст.99 КАС України з наступних підстав.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.23), відповідач, у своїх запереченнях на адміністративний позов, наполягав на відмові в задоволенні адміністративного позову саме з підстав пропуску позивачем річного строку для звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вiд 20 грудня 1991 року дійсно було встановлено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них

Статтею 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"від 17.02.2000 № 1459/3 дію частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв їх сiмей" було призупинено в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Дія ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" була призупинена з 11.03.2000 р. З цього ж часу було припинено фінансування Збройних Сил України на виплату грошової компенсації замість речового майна.

Тобто, з моменту набрання чинності Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів", позивач втратив право на отримання грошової компенсації замість речового майна, у зв'язку із зупиненням дії норми закону, що його встановлювала.

Закон України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" не скасовано та не визнано неконституційним у встановленому законом порядку, а тому відмова позивачу у виплаті компенсації за не отримане речове майно з 11 березня 2000 року є правомірною і, відповідно, вимоги позовної заяви ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, що, в свою чергу, є підставою для залишення постанови Василівського районного Запорізької області без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного Запорізької області від 05 листопада 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2010 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко