Справа № 2-а-474/10
Суддя: Цоток В. В.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2010 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд , Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Цоток В .В.

при секретарі Стоян Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати та виплатити суму недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії особі, яка має статус дитина війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати та виплатити суму недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії особі, яка має статус дитина війни, мотивуючи тим, що вона, відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни , від 18.11.2004 року, № 2195-IV із змінами та доповненнями, є дитиною війни, а тому відповідно до вимог статті 6 вказаного Закону має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак в порушення зазначених норм відповідач на протязі 2006-2007 років не нараховував та не виплачував вказану допомогу позивачеві, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом .

Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без її участі Представник управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі . Крім того надав суду заперечення до позову відповідно до якого повністю не визнає заявлених вимог, мотивуючи тим, що в ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни » № 2195-IV зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України. З врахуванням тих обставин, що в Законах України Про Державний бюджет України на 2006 та 2007 роки не було передбачено коштів на підвищення пенсій дітям війни в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком, тому вважає, що УПФ у Добровеличківському районі діяло на ( підставі, в межах і способом, передбачених Законами України. Надав суду клопотання про відмову у позові з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з відповідним позовом .

З врахуванням тих обставин, що сторони в судове засідання не з'явилися та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд відповідно до п.10 ч.І ст. З та ч. З ст. 122 КАС України вважає доцільним провести розгляд даної справи в порядку письмового провадження на основі наявних у суду матеріалів .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини: Відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, від 18.11.2004 року, № 2195-IV із змінами та доповненнями (далі по тексту Закон) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою яка має статус «Діти війни» оскільки станом на 02 вересня 1945 року їй було менше ніж 18 років. Викладені обставини підтверджуються відповідним штампом у пенсійному посвідченні №121130, виданого відділом соціального захисту населення Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, виданому на ім'я позивача (а.с.4).

Відповідно до ст.6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Із довідки від 31.03.2010 року № 323, виданої начальником управління Пенсійного Фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області встановлено, що протягом 2006-2007 років нарахування та виплата позивачеві вказаного вище підвищення до пенсії не проводилася. Пільгами, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року із змінами та доповненнями позивач не користується .

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Таким чином здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати ЗО % надбавки до пенсії дітям війни, а Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року тому на переконання суду у відповідача не було правових підстав нараховувати та виплачувати позивачеві протягом 2006 року доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

З огляду на те, що останніми в часі є саме Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, тому суд при вирішенні спору керується саме ними, а отже в задоволенні вимог позивача, в частині, що стосується доплати до пенсії за 2006 рік слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком у 2007 році судом приймаються до уваги наступні обставини :

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із вказаних вище приписів та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Добровеличківському районі Кіровоградської області повинне було щомісячно нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року, суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до 4.2 ст.152 Конституції України рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп /2007 не має зворотної дії в часі, а тому відповідач діяв відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

При визначенні сум виплат, які необхідно було провести позивачеві суд виходить із розміру мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Так за спірний період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, відповідно до ст. 62 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік , від 19.12.2006 року № 489-V, із змінами та доповненнями прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив: з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень .

Отже сума підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року мала становити 735 гривень 30 копійок.

Однак судом приймаються до уваги ті обставини, що з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (з 09.07.2007 року ) по день звернення до суду з адміністративним позовом (12.01.2009 року) минуло більше аніж 1 рік.

Відповідно до 4.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав , свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів .

Відповідно до ч.І ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на те, що позивач пропустив визначений законом процесуальний строк звернення до адміністративного суду та не надав суду поважних причин такого пропуску, а також враховуючи ті обставини, що відповідач наполягає на відмові в позові з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд прийшов до висновку, що в поновленні позивачеві пропущеного процесуального строку, а також в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року слід відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду В решті позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, ст. ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 рокуЗакону України Про державний бюджет на 2007 рік , від 19.12.2006 року № 489-V, із змінами та доповненнями , керуючись ст. ст. 6-14, 71,99,100, 159-163, 167, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці смт.Добровеличківка, Кіровоградської області, вулиця Радянської Армії, 12 в поновленні їй строку для звернення до адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень нарахувати та виплатити суму недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії особі, яка має статус дитина війни за період 2006-2007 років.

Відмовити ОСОБА_1 в зобовязанні Управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за періоди 2006 - 2007 років .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: