Справа № 25870/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2010 р.

справа № 2а-836/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Панченко О.М. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, м. Долинська

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2009р.

у справі №2а-836/09/1170 (категорія статобліку –2.11.5)

за позовом Державного підприємства Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, м. Долинська

до: Долинської міжрайонної державної податкової інспекції у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень - рішень, -

Встановила:

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ст.ст. 1, 12 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон про банкрутство), які визначають поняття та правовий режим мораторію для підприємств, що перебувають у процедурах , визначених названим законом.

Суд зазначив, що поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів у ст.1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено як зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Тобто, на нарахування, здійснене Долинською міжрайонною державною податковою інспекцією оспорюваним повідомленням-рішенням, встановлені Законом обмеження не поширюються. Введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов'язання, які виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання.

Не погодившись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, позовні вимоги –задовольнити.

Апелянт вказує, що 25.04.2008 року господарський суд Кіровоградської області ухвалою ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» Відповідно до ст. 1 Закону України №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Оскільки податкові зобов'язання ДП "Дирекція КГЗКР" по земельному податку виникли до 25.04.2008 року, то вони підпадають під дію мораторію, передбаченого ст.1 Закону України №2343-ХП. Крім того, апелянт вказує на те, що абзац 2 ч.4 ст. 12 Закону України №2343-ХІІ "Про відновлення - платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховується неустойка та не застосовуються інші санкції.

Ніде в Законі не говориться про те, що абзац 2 ч.4 ст.12 не повинен застосовуватись до поточних кредиторів, і зробивши припущення цього, суд перебрав функції законодавця.

Відповідач направив заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити названу скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції –без змін.

Відповідач вказує наступне. Введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати, як поточні податкові зобов'язання та штрафні санкції за ними так і податкові зобов'язання, які виникли до, а. виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство, а також штрафи за їх невиконання.

З огляду на зміст абзацу 4 частини 4 ст.12 Закону можна дійти висновку, що дана норма регулює правовідносини, які виникли між боржники і кредиторами у зв'язку з неспроможністю у боржника виконати після настання встановленого строку наявні зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації, а отже дія мораторію поширюється лише на вимоги конкурсних кредиторів. Що стосується поточних кредиторів то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), інші санкції за невиконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо податків та зборів.

Представники сторін до суду не прибули. Про час та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до акту „Про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку)" від 10 липня 2008 року № 408/1500/04853709 Долинською міжрайонною державною податковою інспекцією встановлено, що Державним підприємством „Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального Комбінату окислених руд" несвоєчасно проведено сплату задекларованої суми земельного податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. «Про судову практику в справах про банкрутство» судам необхідно враховувати, що під податком, збором (обов'язковим платежем) на підставі статті 2 Закону України від 25 червня 1991 р. N 1251-ХІІ "Про систему оподаткування" (в редакції Закону від 18 лютого 1997 р. N 77/97-ВР) слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками в порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Вичерпний перелік загальнодержавних та місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів) встановлено статтями 14 та 15 цього Закону. Податки і збори (обов'язкові платежі), справляння яких не передбачено зазначеним Законом, сплаті не підлягають.

Згідно з абзацом четвертим частини четвертої статті 12 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За змістом статті 12 Закону мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю».

Згідно ст..55 Закону «Про судоустрій»у редакції за станом на 18.12.2009р. Пленум Верховного суду України наділений правом надавати судам загальної юрисдикції роз’яснення з питань застосування законодавства.

Таким чином,. слід визнати, що оспорювані податкові повідомлення-рішення, а також рішення суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права, зокрема ст. 1, ст..12 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Відповідно до норм ст.ст.2,162 КАС рішення суб’єкта владних повноваження, прийняті з порушенням чинного законодавства, підлягають скасуванню судом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, м. Долинська задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2009р.–скасувати.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова виготовлено у повному обсязі 12.10.2010 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Проценко О.А.