Справа № 93/09-2010
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. справа № 2а-543/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Коршуна А.О. Бишевської Н.А.

при секретарі судового засідання: Гулій О.Г.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.09

у справі № 2-а-543/2009

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення заборгованості по надбавці до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, в якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 4471,20грн.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.09 (суддя Дунай Л.В.) позов задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - неправомірними; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року в сумі 710,90 грн. та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в сумі 684,20 грн., тобто в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням суми, що була виплачена в зазначений період. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги приписи ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також положення ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»не визначений механізм нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни». У 2008 році щомісячна державна соціальна допомога «дітям війни»виплачувалась в законодавчо встановленому розмірі - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З питань застосування судом першої інстанції положень ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем судове рішення в цій частині не оскаржується.

Позивач (його представник), представник відповідача у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання вказані особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «дитини війни», позивачу у 2006 та 2007 роках не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 2008 року вказаний вид підвищення призначався та виплачувався частково у розмірі 10%, від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в період з 09.07.09 по 31.12.07 та з 22.05.08 по 31.12.08 позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про задоволення вимог щодо виплати підвищення пенсії позивачу в сумі 710,90 грн. (з 09 липня по 31 грудня 2007 року), в сумі 684,20 грн. (з 22 травня по 31 грудня 2008 року).

Суд не може здійснювати розрахунок суми підвищення до пенсії дитині війни, оскільки це відноситься до повноважень відповідача. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії, приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Суд повинен зобовязати відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відсутність грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення, але висновок суду першої інстанції, який міститься в оскаржуваній постанові, про зобовязання виплати позивачу конкретно визначеної суми не відповідає законодавчо встановленому способу захисту прав позивача, у звязку з чим постанову суду першої інстанції згідно ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України слід змінити, виключивши суму, належну до сплати.

Керуючись ст.ст.198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.09 у справі № 2-а-543/2009 - змінити в частині визначення суми, належної до сплати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням суми, що була виплачена в зазначені періоди.

В іншій частині постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.09 у справі № 2-а-543/2009 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Н.А. Бишевська