Справа № 1170/2а-1474/12
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/10645/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, а за справою постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 направив Голові Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю скаргу від 08 лютого 2012 року «Про бездіяльність прокуратур на заяви про злочин та порушення законності в галузі надання послуг теплопостачання», яка була зареєстрована в комітеті 15 лютого 2012 року. Листом від 22 лютого 2012 року заступник Голови Комітету Верховної ради України направив дану скаргу на розгляд Генеральному прокурору України Пшонці В.П. для організації перевірки викладених доводів і прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Даний лист разом зі скаргою ОСОБА_2 був зареєстрований в Генеральній прокуратурі України 28 лютого 2012 року. Зазначена скарга 02 березня 2012 року Генеральною прокуратурою України направлена для проведення перевірки прокурору Кіровоградської області, яка 06 березня 2012 року одержана прокуратурою Кіровоградської області. Листом від 02 березня 2012 року Генеральною прокуратурою України повідомлено ОСОБА_2 про направлення його скарги на розгляд прокурору Кіровоградської області та зазначено, що про результати розгляду скарги його буде повідомлено Прокуратурою Кіровоградської області. Листом від 15 березня 2012 року повідомлено ОСОБА_2 про результати розгляду його звернення, а також повідомлено Заступника Голови Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією Верховної Ради України.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідачем не допущено порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про прокуратуру». З цим погодився і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтями 4, 5 вказаного Закону передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами. Прокурор проводить особистий прийом громадян.

Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящому прокурору або до суду.

Пунктом 3.2. Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21 червня 2011 року №9 гн, (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по кожному зверненню в прокуратурах усіх рівнів може бути виконана одна з таких дій:

- прийнято до розгляду;

- передано на вирішення до підпорядкованої прокуратури;

- направлено до іншого відомства;

- приєднано до скарги, що раніше надійшла, або до матеріалів кримінальної справи.

Пунктом 6.4. Регламенту Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30 вересня 2005 року №53, (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та пунктом 3.11. зазначеної вище Інструкції передбачено, що до провадження Генеральної прокуратури України приймаються звернення, за якими прийнято рішення прокурорами обласного рівня.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 при подачі скарги «Про бездіяльність прокуратур на заяви про злочин та порушення законності в галузі надання послуг теплопостачання» до Голови Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю, яка в подальшому була скерована на розгляд до Генеральної прокуратури України, не надав матеріалів щодо розгляду його звернення прокурором Кіровоградської області. У зв'язку з цим зазначена скарга ОСОБА_2 була передана для проведення перевірки та вжиття заходів реагування до підпорядкованої прокуратури, а саме: до Прокуратури Кіровоградської області, і за результатами її розгляду позивачу підготовлено мотивовану відповідь.

Таким чином, оскільки суб'єктом владних повноважень було дотримано вимоги чинного законодавства при розгляді скарги ОСОБА_2, то підстав для визнання його дій протиправними у судів першої та апеляційної інстанцій не було.

Доводи, касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та встановлених обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Заїка

Судді С.В. Білуга

В.В. Швець