Справа № 806/1692/15
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" липня 2015 р. Справа № 806/1692/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представника позивача- ОтрохА.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" травня 2015 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області (далі - УПФУ в м.Житомирі) звернулося до суду із позовом в якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) заборгованість зі сплати штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 330 грн 56 коп..

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року позов задовольнити частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області 19 грн 60 коп. заборгованості зі сплати штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову в частині відмови в задоволені позову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачем були прийняті рішення №1212-1214, №1217-1220 від 29 грудня 2014 року, стосовно ФОП ОСОБА_4 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, які були направлені на адресу відповідача (а.с.9-11, 14-18).

Рішенням №1212 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 4 грн 19 коп. та пеню у розмірі 1 грн 26 коп. за період з 20 січня 2006 року до 26 березня 2006 року (а.с.9).

Рішенням №1213 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 0,35 грн та пеню у розмірі 0,32 грн за період з 20 березня 2006 року до 21 червня 2014 року (а.с.10).

Рішенням №1214 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 2 грн 98 коп. та пеню у розмірі 1 грн 42 коп. за період з 20 квітня 2006 року до 21 червня 2014 року (а.с.11).

Рішенням №1217 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 5 грн 40 коп. та пеню у розмірі 1 грн 47 коп. за період з 20 лютого 2006 року до 21 березня 2006 року (а.с.14).

Рішенням №1218 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 0,31 грн. за період з 20 вересня 2005 року до 22 вересня 2005 року (а.с.15).

Рішенням №1219 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 1 грн 44 коп. та пеню у розмірі 0,45 грн. за період з 20 грудня 2005 року до 21 січня 2006 року (а.с.16).

Рішенням №1220 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 0,01 грн. за період з 20 квітня 2005 року до 2 травня 2005 року (а.с.17).

За вказаними рішення заборгованість відповідача складає у сумі 19 грн 60 коп.

Оскільки станом на час розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена то суд першої інстанції правомірно задовільнив в цій частині позовні вимоги з чим погоджується і колегія апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 106 Закону України №1058-IV, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону України №1058-IV, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин була встановлена відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 13 статті 106 Закону України №1058-IV Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Згідно з частиною 14 статті 106 Закону України №1058-IV рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику. Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Абзацом 1 статті 15 Закону України №1058-IV встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за рішеннями №1215 та №1216 від 29.12.2014 то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи містять також розрахунок суми заборгованості станом на 17 лютого 2015 року (а.с.8).

Рішенням №1215 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 пеню у розмірі 2 грн 59 коп. за період з 15 лютого 2011 року до 18 березня 2011 року, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV, з доданого рішення вбачається, що борг виник з 15 лютого 2011 року (а.с.12).

Рішенням №1216 від 29 грудня 2014 року нараховано ФОП ОСОБА_4 пеню у розмірі 308 грн 37 коп. за період з 17 листопада 2011 року до 13 грудня 2014 року, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV, з доданого рішення вбачається, що борг виник з 17 листопада 2011 року (а.с.13).

Таким чином за вказаними рішеннями №1215 та №1216 від 29.12.2014 борг і пеня виникли після 1 січня 2011 року.

До 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України №1058-IV, яким визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV, який діяв до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами ПФУ, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

З 1 січня 2011 року із набранням чинності Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України №2464-VI) зі статті 106 Закону України №1058-IV були виключені частини 1-9, які регулювали застосування до страхувальників фінансових санкцій (підпункт «й» пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464-VI).

Разом з тим, відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції вірно зазначив, що органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо стягнення штрафних санкцій та пені, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування судами пункту 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №21-318а13 .

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції , що

пеня нарахована за несвоєчасну сплату заборгованісті яка виникла у відповідача з 15 лютого 2011 року та з 17 листопада 2011 року (а.с.12-13), тобто у період коли пункт 2 частини 9 статті 106 Закону України №1058-IV не діяв, не може бути стягнута.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі аналізу фактичних обставин справи та законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" липня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10001

- ,