Справа № 38738/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2010 р. справа № 2а-353/09/1107

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому Кіровоградської області на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача з невиплати щорічної допомоги на оздоровлення в період з 2001-2008 років, незаконними, зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити грошову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 11021,50 грн. заборговану за період з 2001-2008 років.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2001-2005 року, 2007 та 2008 років в зменшеному розмірі ніж передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними,зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 2001-2005, 2007 та 2008 років, з урахуванням проведених виплат за цей період в сумі 9361,50 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 434266 та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2001-2005 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач просив застосувати наслідки такого пропуску. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідку пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте, суд першої інстанції не вирішив заявлене клопотання відповідачем.

В позовній заяві позивач не просив визнати причину пропуску звернення до суду поважною та поновити строк, будь-яких інших заяв щодо поновлення строку позивачем не подавалося, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період з 2001 - 2005 рік та з 2007 рік, оскільки позивач звернувся до суду в червні 2009 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги за 2007 та 2008 роки, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача, керуючись рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року, положення ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки позивачу була виплачена допомоги на оздоровлення в розмірі 120 грн. в квітні 2008 року в березні 2007 року в розмірі 120 грн..

У відповідності до Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, положення статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладені в іншій редакції.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення даних Законів визнано таким, що не відповідають Конституції України, а тому дія ст. 48 Закону відновлені у 2008 році з 22.05.2008 року.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідач при здійснені виплат щорічної допомоги діяв в межах Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" та „Про Державний бюджет України на 2008 рік, тому визнання Конституційним Судом України неконституційними положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік не впливає на правомірність дій відповідача, оскільки прийняття рішення Конституційним Судом України відбулося після виплат визначених Законом сум.

Таким чином, суд першої інстанції не правомірно зобов`язав відповідача виплатити щорічну державну допомогу на оздоровлення за період з 2007 по 2008 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог з ухваленням нової постанови про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись п.3ч.1ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому Кіровоградської області задовольнити.

Постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2009 року скасувати .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський