Справа № 24766/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2010 р. справа № 2а-76/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Католікяна М.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-76/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі 10819,32 грн. за 2007-2008 роки, зобовязати відповідача надалі виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними, стягнуто з відповідача недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1863,11 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та є особою, на яку поширюється дія статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»18 січня 2001 року N 2240-III (надалі Закон України № 2240-ІІІ).

Згідно частини 1 статті 43 вищезазначеного Закону Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2240-ІІІ розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно зі встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 43 Закону України №2240-ІІІ зупинено пунктом 7 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2240-ІІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 7 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії статті 43 Закону України №2240-ІІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради з квітня 2007 року, що підтверджується довідкою (а.с.16).

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, позовні вимоги з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року задоволенню не підлягають.

Проте з 09.07.2007 року відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання поважними причин пропуску позивачем річного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року N 107-VІ було зупинено на 2008 рік дію частини 15 Закону № 2811-ХІІ в частині встановлення розміру вказаної допомоги.

У відповідності зі статтями 1, 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно необхідності відмови в задоволенні позовних вимог за 2008 рік.

Проте, суд першої інстанції невірно визначив розмір недоплачених сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в той час як цей обовязок входить до компетенції відповідача. При цьому суд не врахував, те, що з огляду на положення ст. 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії.

Адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобовязувати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Отже, поновивши права позивача на отримання належної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку способом, який не відповідає вимогам процесуального закону, суд першої інстанції тим самим допустив помилку, яка призвела до неправильного вирішення даного спору. Крім того, кошти, які підлягають виплаті позивачу не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції змінити в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1863,11 грн.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.2 ст.198, п.1 ст. 201, ст. 207 КАС України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-76/09 в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 1863,11 грн., змінити, виклавши в наступній редакції:

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

В іншій частині постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2009 року, у справі № 2а-76/09 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.А. Божко

Судді: О.М. Панченко

ОСОБА_3