Справа № 33803/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2010 р. справа № 2а-637/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2009 р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС смт. Новоолексіївки, працівника міліції ОСОБА_2, третя особа взвод ДПС УДАІ смт. Новоолексіївка в Херсонській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.06.09 р.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 р. до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС смт. Новоолексіївки, працівника міліції ОСОБА_2, третя особа взвод ДПС УДАІ смт. Новоолексіївка в Херсонській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.06.09 р., де просив скасувати постанову від 26.06.09 по справі про адміністративне правопорушення (а.с.2-5,21-23).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2009 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Індустріального районного суду від 11 вересня 2009р. по справі за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, постановити нову постанову, де задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

П.12.6 «г»Правил дорожнього руху України передбачено, що «За населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю: …г) іншим транспортним засобам: на автомагістралях не більше 130 км/год, на дорогах для автомобілів не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год.».

Порушення п. 12.6 «г» ПДР України є адміністративним правопорушенням, відповідальність за що передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доказом вини позивача в скоєному адміністративному правопорушенні відповідач вказав прикладене фото, де зазначені тільки дата 26.06.09, час 13.16.27, швидкість 130 км/год автомобіля НОМЕР_1, номер вимірювача швидкості -0812499 та патруль 064 км/год.

Відповідно до Методичних рекомендацій по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візір»розділу 7 «робота у режимі патрулювання (в автомобілі)»третього абзацу встановлено, що «при такому налаштуванні прилад автоматично буде враховувати швидкість патрульного автомобіля і видавати на екран лише швидкість інших автомобілів, які рухаються попереду». Однак, згідно наданого фото, не могла бути виміряна швидкість автомобіля НОМЕР_2, оскільки він рухався в протилежному напрямку.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, в тому числі і матеріалів ДАІ про адміністративне правопорушення, відповідачем не надані докази того, що правопорушення скоєне, саме, на автошляху Харків-Сімферополь, а автомобіль НОМЕР_2, саме, під керуванням позивача перевищив швидкість, зафіксовану приладом «Візір»№ 0812499. Крім того, не додано доказів, що підтверджували б факт наявності допуску у працівника ДАІ для проведення вимірювання швидкості «Візіром», та що даний прилад пройшов метрологічні перевірки.

Також не надано і будь-яких інших доказів, перелічених в ст. 251 КУпАП, на підтвердження законності прийнятої відповідачем постанови від 26.06.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП в вигляді штрафу.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказу відповідача, а саме, прикладеному фото, де автомобіль рухається в зустрічному з патрулем напрямку, не зазначено місце скоєння правопорушення, та не відомо з фото, хто є правопорушником. Крім того, відповідач, здійснюючи фото вимірювачем швидкості «Візір», та заперечуючи проти задоволення позову, не надав суду відповідні документи про те, яким чином вимірювалася швидкість руху транспортного засобу даного правопорушення та копію документу, що підтверджував би правильність показань вимірювача швидкості «Візіра»№ 0812499.

Згідно ст. 71 КАС України «1. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення… .

2.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та відмову в задоволенні позовних вимог, не знайшов свого підтвердження, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду від 11 вересня 2009 р. задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2009 р. скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2009 р., винесену інспектором ДПС взводу ДПС смт. Новоолексіївка прапорщиком міліції ОСОБА_2 відносно правопорушника ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту до Вищого адміністративного суду України в касаційному порядку.

Головуючий Л.Д. Божко

Судді Я.В. Семененко

ОСОБА_3