Справа № 22-а-1554/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
04 березня 2011 р0Ку колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого: судді Приходька К.П.,
суддів: Верланова с. М., ОСОБА_1,
розглянувши В Порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративНу СПраВу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до упраа^Ьня Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області про стягнення недо^^іеної щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -
у квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача здійснити нарахування їй, як дитині війни, державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенси за віком згідН0 сх 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити її виплату за період 2006-2008 роки в сумі 3896 грн. 40 коп., та починаючи з 01 січня 2009 року виплачувати ш постійно в повному обсязі державну соціальну допомогу в якості доплати до пенсії.
Постанвою Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року позов задоволеноно частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо не нарахування в повному обсязі та виплаті позивачці щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачці щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. В задоволенні решти вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі УПФУ в Обухівському районі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевыривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. з ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.
Стaттeю 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за істом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Обухівському районі (иївської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у Івиг^ідвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.
Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 11 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний Іахист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І. пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .
Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що вказнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Виносячи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засадприоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, щовідповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій тадо них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Просоціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушеннявказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.
Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для іншої реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. ст. 197, 198. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області залишити без задоволення, постанову Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної силу.