Справа № 2-а-4/11
Суддя: Лисюк О. Д.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про стягнення недоотриманої страхової суми по обов'язковому страхуванню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом стверджуючи, що відповідно до ч.6 ст.23 Закону України « Про міліцію», він має право, як інвалід ІІ-ї групи, на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі чотирирічного грошового забезпечення, яке передбачене Постановою Кабінету Міністрів від 12 травня 2007 року № 707. Розмір такого забезпечення визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності.

На день установлення інвалідності, його грошове забезпечення за місяць складало 3154 грн.44 коп., а тому, страхова виплата повинна становити 151 413 грн.12 коп. Проте, в порушення чинного законодавства, страховою компанією НАСК « Оранта», яка на той час здійснювала такі виплати, йому було виплачено лише 13 561 грн.40 коп.

Вважає, що виплата страхової суми в такому розмірі є незаконною, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути різницю недоотриманої одноразової страхової допомоги в розмірі 137 851 грн.72 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлений до суду позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що з 1984 по 11 грудня 1998 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України та був звільнений по ст.64 пункт «б» ( через хворобу).

09 листопада 1998 року при проходженні медичної комісії, йому було встановлено перелік хвороб, які він отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ і під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а 28 грудня 2008 року Київською обласною МСЕК на підставі висновку медичної комісії, йому була встановлена 2-га група інвалідності і його захворювання повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст.23 Закону України « Про міліцію», працівник міліції підлягає обовязковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, а в разі інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до пятирічного грошового утримання ( в залежності від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності. Розмір такої допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності.

На день установлення інвалідності, його грошове забезпечення за місяць складало 3154 грн.44 коп., а тому, страхова виплата повинна становити 151 413 грн.12 коп. Проте, в порушення чинного законодавства, страховою компанією НАСК « Оранта», яка на той час здійснювала такі виплати, йому було виплачено лише 13 561 грн.40 коп.

15 квітня 2005 року Верховний суд України в своїй постанові « Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» розяснив, що розмір грошового забезпечення, крім посадових окладів за спеціальне звання відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення ) та премії входять інші щомісячні надбавки, доплати, підвищення, які теж є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, якщо особи отримували їх під час проходження служби і були звільнені з неї вже після їхнього запровадження.

Одразу ж після ознайомлення із вказаною постановою Пленуму, ОСОБА_1 звернувся до НАСК « Оранта» із заявою про перерахунок страхової суми, проте отримав відмову. Не погоджуючись із даною відмовою, звернувся за захистом порушеного права до суду, однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції", обов'язок з виплати одноразової грошової допомоги покладалося на МВС України, яке приймає відповідне рішення. МВС України також зобов'язано було завершити виплати страхової суми та одноразової допомоги, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року.

Згодом, в звязку із введенням в дію Кодексу адміністративного судочинства питання щодо підвідомчості розгляду справ даної категорії декілька разів змінювався і його заяви до суду передавалися від однієї юрисдикції до іншої, в звязку з чим вважає, що строк позовної давності ним пропущено із поважних причин.

Просить суд постановити рішення, яким стягнути із Головного управління Міністерства внутрішніх справ України різницю недоотриманої одноразової страхової допомоги в розмірі 137 851 грн.72 коп.

Заперечуючи проти заявленого позову представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області ОСОБА_2 суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 з 1984 року по червень місяць 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. 28 грудня 1998 року при проходженні медичної комісії, Київською обласною МСЕК на підставі заключення медичної комісії, йому була встановлена 2-га група інвалідності.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР №59 від 29 червня 1991 року, страховик виплачує страхові суми особам рядового і начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, або каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні порядку, громадської безпеки, боротьби із злочинністю у разі встановлення застрахованому інвалідності, яка настала в період служби (роботи), але не пізніше як через 3 місяці після звільнення зі служби (роботи) чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце при виконанні службових обов'язків, інвалідові 2 групи - в розмірі чотирирічного грошового утримання за останньою посадою на день виплати страхової суми.

Довідкою виданою Баришівським РВ ГУ МВС України в Київської області встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був на посаді начальника Баришівського РВ в званні полковника, і на день його звільнення, згідно наказу № 70 від 03.06.1998 грошове утримання складало: оклад - 110 грн.; звання - 78,00 грн.; вислуга 35% - 65,80 грн.

Враховуючи вказаний пункт 2 Постанови №59 від 29 червня 1991 року, страхова сума для виплати для інвалідів 2 групи УВС розраховувалась в розмірі чотирирічного грошового утримання.

Баришівським районним відділом НАСК "Оранта" була надана довідка, про те, що ОСОБА_1 було виплачено 30.09.1996 в кошти сумі 587 грн., та 28.07.1999 року в сумі 12 974 грн. 40 коп. по державному обов'язковому особистому страхуванню співробітників МВС України, що підтверджує виплату страхової суми в повному обсязі.,

Також пунктом 3 Постанови №59 від 29 червня 1991 року встановлено, що вимоги про виплату страхової суми застрахований або його спадкоємці можуть пред'явити страховику протягом трьох років з дня страхової події, що надавало право позивачу, у разі непогодження з виплаченою страховою сумою звернутись з позовом до суду про стягнення з НАСК "Оранта" недоотриманої страхової суми.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися Про порушення свого права або про особу, яка його порушила, позивач довідався 28.07.1999 року.

Відповідно до ч.2. ст.99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції" , не заслуговує на увагу, оскільки при прийнятті постанови, ОСОБА_1 перебував на пенсії, а постанова регулює відносини щодо виплати одноразової грошової допомоги працівникам міліції під час виконання ними службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, які позивач не здійснював і не міг здійснювати, так як перебував на пенсії.

Вказана постанова не забезпечує перерахунок страхових сум для виплати, так як позивач посилається на довідку від 21.09.2007 видану Головним управлінням Пенсійного фонду в Київській області, на підставі якої повинна бути виплачена сума недоотриманої страхової суми. Постанова визначає і позивач в позові вказує, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, які особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності і видається органом внутрішніх: справ за місцем проходження служби, тобто Баришівським РВ ГУМВС України в Київській області станом на червень 1998 року.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

В звязку з вищенаведеним просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 18 червня 1984 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом Головного управління внутрішніх справ Київської області № 70 по особовому складу від 03.06.1998 року, він був звільнений.

09 листопада 1998 року при проходженні медичної комісії, ОСОБА_1 було встановлено перелік хвороб, які він отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ та під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а 28 грудня 1998 року Київською обласною МСЕК на підставі висновку медичної комісії, ОСОБА_1 була встановлена 2-га група інвалідності та його захворювання повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.23 Закону України « Про міліцію», працівник міліції підлягає обовязковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, а в разі інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до пятирічного грошового утримання ( в залежності від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності. Розмір такої допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 3 Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про міліцію" від 25 грудня 1990 року стаття 23 набрала чинності після затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 року № 59 (у редакції постанови від 19 листопада 1992 року № 627 зі змінами, внесеними постановами від 09 березня 1995 року № 165 та від 22 березня 1995 року № 206) Положення про порядок і умови державного обов'язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі Положення), яким визначено порядок і умови проведення страхових виплат, передбачених законом у разі настання подій, вичерпний перелік яких наведено в законі, встановлено критерії визначення розміру відшкодування в залежності від ступеня втрати працездатності в межах граничної суми, встановленої цією нормою закону, визначено особу страховика - НАСК "Оранта", строки і порядок виплати страхових сум.

Положення в межах, передбачених законом визначає розмір одноразових страхових виплат окремо: для випадків загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (п.п. "а" п.2 ), що становить для інвалідів ІІ групи в розмірі чотирирічного грошового утримання.

Як вбачається із маршрутного листа № 20/Б-10 капітан міліції ОСОБА_1 в 1986-1987 роках приймав безпосередню участь по охороні громадського порядку в населених пунктах Припять, Весняне, Лубянка, Діброва, Володимирівка при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в зоні відчуження 178 днів.

Із акту медичної комісії від 09.11.1998 року вбачається, що хвороби, які отримав ОСОБА_1 тісно повязані із безпосередньою участю останнього в охороні громадського порядку в період його служби в органах внутрішніх справ при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та йому була встановлена 2-а група інвалідності, а тому, відповідно до чинного законодавства має право на отримання суми одноразової допомоги в розмірі 4-х річного грошового утримання за останньою посадою на момент звільнення , що становило відповідно до довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області від 21.09.2007 року 3154 грн.44 коп.

Таким чином, страхова виплата повинна була складати 151 413 грн.12 коп.

Судом встановлено, що страхова компанія НАСК « Оранта» на яку покладалося страхове відшкодування, в порушення Положення про порядок і умови державного обов'язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі : 30.09.1996 року 587 грн. та 28.07.1999 року 12 974 грн.40 коп., а тому, розмір невиплаченого страхового відшкодування становить 137 851 грн.72 коп.

Суд критично відноситься до пояснень представника ГУ МВС України в Київській області про те, що ОСОБА_1 не приймав безпосередньої участі в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, оскільки перебував на пенсії. Дані пояснення суперечать дослідженими в судовому засіданні матеріалам справи та п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 яка встановлює, що Міністерство внутрішніх справ України, повинно було завершити виплату страхових сум працівникам міліції, які отримали групу інвалідності, та які повинні були бути нараховані до 1 січня 2007 року.

Таким чином суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині виплати недоплачених страхових виплат в сумі 137 851 грн.72 коп. підлягають до задоволення.

Суд також вважає, що посилання представника відповідача на застосування до даних правовідносин ст.99 КАС України застосувавши строк позовної давності в 6 місяців в даному випадку не заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що про порушення свого права, ОСОБА_1 дізнався після викладення Верховним Судом України положень Постанови від 15 квітня 2005 року « Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та після отримання протоколу за пенсійною справою К 4878 ( МВС) від 24.01.2008 року щодо його грошового забезпечення для обчислення пенсії. 21 березня 2008 року звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права в порядку цивільного судочинства, проте в звязку із зміною в діючому законодавстві, ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження по справі. Позивач звернувся з аналогічною заявою в порядку адміністративного судочинства, але йому справа була залишена без розгляду, оскільки справи даної категорії були передані на розгляд в порядку цивільного судочинства. Звернувшись до суду в порядку цивільного судочинства, йому було відмовлено в відкритті провадження і рекомендовано звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства. Таким чином суд вважає, що позивачем строк позовної давності пропущено з поважної причини, а тому вважає за необхідне поновити йому строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 2, 4,6-12, 69-71, 104, 122, 138, 159-161 КАС України, ч.1,2,6 ст.23 Закону України " Про міліцію" , Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 № Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, Постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 " Про умови державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум ", Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 № Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі або інвалідності працівника міліції, податкової міліції,

П о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про стягнення недоотриманої страхової суми по обов'язковому страхуванню, задовольнити.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на користь ОСОБА_1 137 851 ( сто тридцять сім тисяч вісімсот пятдесят одну тисячу грн.) 72 коп. недоплаченої одноразової страхової суми.

Судові витрати за розгляд справи в суді покласти на рахунок Держави.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Баришівський районний суд.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_3