Справа № 35568/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2010 р. справа № 2а-181/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації та просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2007 року по грудень 2008 року включно; стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2007 року по вересень 2008 року включно в сумі 8763,75 грн.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить суд скасувати Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09 та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 15 Закону України №2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними і є обовязковими для виконання.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Колегія суддів вважає, що позивачем було пропущено річний строк звернення до суду з поважних причин, оскільки вона здійснює догляд за малолітньою дитиною та є юридично необізнаною. Тому постанову суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачу за цей період нараховувалась та сплачувалась допомога в порядку та у розмірі визначеному в ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з урахуванням змін, внесених до неї Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2008 року і відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися. Відповідно, слід відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача за 2008 рік незаконними, оскільки відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Відповідно нарахування, проведені відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації у 2008 році по виплаті допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є правомірними.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст., ст.205, 206 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09 задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09 в частині відмови в задоволенні позовних вимог з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року - скасувати.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

В іншій частині постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 року у справі № 2а-181/09 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий: Л.А. Божко

Судді Ю.М. Дадим

ОСОБА_3