Справа № 703/3713/13-а (2-а/703/159/13)
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/639/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Кочана В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, міського голови м. Сміла Черкаської області, Управління освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання неправомірними дій, скасування розпоряджень міського голови, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, міського голови м. Сміла Черкаської області, Управління освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання неправомірними дій, скасування розпоряджень міського голови, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Смілянського міського голови «Про стягнення за порушення трудової дисципліни ОСОБА_2» від 27 червня 2013 року №92 к. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, а за справою постановити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на службі у Відділі освіти виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, з 07 травня 2002 року - на посаді головного спеціаліста, а з 09 березня 2004 року - на посаді начальника відділу освіти виконавчого комітету. Позивач була державним службовцем п'ятої категорії та 9-го рангу посадової особи органу місцевого самоврядування.

Розпорядженням міського голови №92к від 27 червня 2013 року ОСОБА_2 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Як вбачається з даного розпорядження, підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стала інформація начальника Смілянського МУ ГУ Держепідемслужби у Черкаській області Крижанівського В.В. від 13 червня 2013 року №171 про санітарно-епідеміологічне забезпечення оздоровлення та відпочинку дітей у 2013 році та здійснення харчування в загальноосвітніх та дошкільних навчальних закладах м. Сміла.

Так, в березні - квітні 2013 року була проведена перевірка шкіл та дошкільних навчальних закладів. За результатами розгляду подання, начальником відділу освіти ОСОБА_2 було видано наказ № 100 від 24 квітня 2013 року про усунення недоліків, виявлених в ході зазначеної перевірки, та притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників навчальних закладів, в яких були виявлені факти порушення санітарно - епідеміологічних норм.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, правомірно виходив з того, що порушень трудової дисципліни позивачем встановлено не було, оскільки, згідно з посадовою інструкцією начальника відділу освіти, до його повноважень не входить безпосередній контроль за дотриманням вимог санітарно-епідеміологічного забезпечення в процесі технології приготування кулінарних страв, зберігання харчових продуктів, ведення технологічної документації, реалізації продукції в шкільних буфетах. Оскільки такі обов'язки безпосередньо покладені на керівників загальноосвітніх та дошкільних навчальних закладів, які і були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, то розпорядження міського голови «Про стягнення за порушення трудової дисципліни ОСОБА_2» від 27 червня 2013 року №92к правомірно було визнано протиправним та скасовано.

Також судами попередніх інстанцій було встановлено, що рішеннями XXXVI сесії Смілянської міської ради від 28 березня 2013 року «Про структуру органів міської ради» №36-69VI та «Про реорганізацію органів місцевого самоврядування» №36-70VI утворено управління освіти, молоді та спорту, шляхом злиття юридичних осіб відділу освіти та відділу у справах сім'ї та молоді, фізичної культури і спорту, визначено перелік змін у структурі відділу освіти, в якому посада начальника відділу освіти визначена як заступник начальника управління - начальник відділу освіти. В свою чергу, відділ освіти виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області припинив свою діяльність як юридична особа і не є відокремленим підрозділом.

На виконання вище зазначених рішень сесії Смілянської міської ради міським головою було видано розпорядження «Про персональне попередження про наступне вивільнення» від 05 квітня 2013 року №47к, відповідно до якого начальник відділу освіти ОСОБА_2 була персонально попереджена про наступне звільнення.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні» передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивача було попереджено про наступне скорочення за два місяці, про що свідчить її особистий підпис 08 квітня 2013 на зворотній стороні цього розпорядження.

Водночас, ОСОБА_2 були запропоновані наявні відповідні посади у виконавчих органах міської ради, від яких вона відмовилась, що підтверджується актами від 27 червня 2013 року та свідчить про дотримання відповідачами процедури скорочення працівників, передбаченої відповідними положеннями Кодексу законів про працю України.

Розпорядженням міського голови від 27 червня 2013 року №101к ОСОБА_2 звільнено з роботи начальника відділу освіти у зв'язку з реорганізацією органів Смілянської міської ради згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 30 червня 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що процедуру звільнення ОСОБА_2 відповідачем було дотримано повністю

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з доводами судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідно до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при прийнятті оскаржуваних розпоряджень міським головою м. Сміла не було перевищено наданих йому законних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, міського голови м. Сміла Черкаської області, Управління освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання неправомірними дій, скасування розпоряджень міського голови, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: С.В. Білуга

В.М. Кочан