Справа № 2а-12483/11/1370
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/59375/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулась до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу ВП №27597644 від 17 жовтня 2011 року.

У судовому засіданні 31 травня 2012 року представником позивача уточнено позовні вимоги в частині визнання протиправними дій державного виконавця Шестака О.В. при винесенні постанови про накладення штрафу ВП №27597644 від 17 жовтня 2011 року та скасування цієї постанови державного виконавця.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено.

У касаційній скарзі заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а за справою ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовну заяву, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14 липня 2011 року постановою ВП№27597644 головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Шестака О.В. відкрито виконавче провадження відповідно до виконавчого листа №2а-4240/2008, виданого 22 червня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Позивачу встановлено строк для добровільного виконання рішення до 21 липня 2011 року.

21 липня 2011 року позивачем державному виконавцю направлено лист №3892/07-28, у якому зазначено, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року не набрала законної сили, відтак позивач просив зупинити виконавче провадження.

За невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк, 17 жовтня 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Шестаком О.В. винесено постанову ВП №27597644 про накладення штрафу в розмірі 1020 грн.

18 жовтня 2011 року начальником підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області вимогу №09-01-45/289/В3-14446 про виконання вимог виконавчого листа №2а-4240/2008 та надано строк до 24 жовтня 2011 року виконати вимоги виконавчого документа та надати письмове підтвердження про виконання.

Позивач вважаючи, що державний виконавець не мав права виносити спірну постанову, оскільки постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року не набрала законної сили, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня1999 року №606-XIV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, та в межах своїх повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено цим Законом.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 25 даного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої - третьої статті 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно із частинами першою та другою статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З системного аналізу вказаних положення вбачається, що держаному виконавцю надане право накладати штрафи за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду в частині визначених статтею 89 Закону у визначений строк.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає, що задля реалізації виконання належних повноважень, наданих держаному виконавцю з примусового виконання відповідного, в даному разі, рішення суду, йому надано право накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку визначеному Законом.

За таких умов, дії держаного виконавця стосовно накладення на позивача відповідної суми штрафу узгоджуються із приписами наведеного законодавства України, та вірно були визначені судами попередніх інстанцій як правомірні.

В поєднанні із зазначеним, колегія судів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на неможливість застосування до даної справи правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 березня 2015 року справа №21-66а15. Де було зауважено, що невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З матеріалів справи, та доводів касаційної скарги вбачається, що основним доводом позивача на противагу правомірності спірної постанови, є посилання не на відсутність відповідного фінансування, а на те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2009 року не набрала законної сили, оскільки така була прийнята у письмовому провадженні, а копії постанови позивачу надіслано не було. До такого висновку позивач дійшов після ознайомлення його представника 21 липня 2011 року з матеріалами справи.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з рішенням якого погодився і апеляційний суд, що постанова суду, на виконання якої видано виконавчий лист, набрала законної сили і повинна бути виконана боржником (позивачем у справі).

Отже, доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не підлягає задоволенню. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: С.В. Білуга

В.В. Швець