Справа № 804/6363/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 р. Справа № 804/6363/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Варушка Ю.А.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожтєхніка» про стягнення заборгованості на загальну суму 6 068,32 грн., з якої: з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4 733,69 грн.; з земельного податку з юридичних осіб в сумі 1 334,63 грн. ,-
Заявник обґрунтовує підстави звернення до суду наступним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 р. провадження за поданням було відкрито та призначено до судового рогляду на 19.05.2015 р.
В судове засідання, призначене на 18.05.2015 р., зявився представник заявника, відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини невідомі.
Під час судового розгляду данного подання повноважним представником заявника було надано документ, що підтверджує виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 р., якою було зобов'язано заявника повідомити належним чином відповідача про дату, час та місце судового розгляду подання, в підтвердження зазначеного заявником було надано телефонограму №1 від 18.05.2015 р., з якої вбачається, що останнім о 14год. 45хв. було повідомлено бухгалтера ТОВ «Пожтєхніка» - ОСОБА_2 про дату, час та місце судового розгляду подання.
В судове засідання, призначене на 19.05.2015 р., з'явився представник заявника, відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даного подання із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідно, відповідно до п.8 ст.183-3 КАС України.
Дослідивши матеріали подання, заслухавши пояснення представника позивача та зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Пожтєхніка» є юридичною особою, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи та перебуває на податковому обліку, як платник податків в Лівобережній ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
У звязку з наявною переплатою на розрахунковому рахунку ТОВ «Пожтєхніка» податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 509,31 грн., сума яка підлягає сплаті складає (6 243,00 грн. 1 509,31 грн.) = 4 733,69 грн.
Лівобережною ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форму «Ю» від 04.03.2015 р. №986-25 на загальну суму податкового боргу 1 035,24 грн., яка шляхом поштового зв`язку, була направлена на адресу відповідача. Однак, на адресу контролюючого органу повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких доказів оскарження зазначеної податкової вимоги в судовому порядку матеріали справи не містять, а відтак підлягає обов`язковому виконанню.
З урахуванням вищезазначеного сума, яка підлягає стягненню з ТОВ «Пожтєхніка» відповідно до податкової вимоги форми «Ю» від 04.03.2015 р. №986-25, є узгодженою та підлягає сплаті у встановленому законом порядку.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище сума, яка підлягає стягненню з ТОВ «Пожтєхніка» складає у розмірі 6 068,32 грн., а саме: з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4 733,69 грн. та з земельного податку з юридичних осіб в сумі 1 334,63 грн.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема з визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в України, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно з ч.1 п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отриманні від продажу товарів (робіт, послуг) майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отриманні як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
У відповідності до п. 95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.3 ст.95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до ст.ст. 133- 161 ПК України визначаються платники податку на прибуток підприємств, об`єкт оподаткування, порядок визначення доходів та їх склад; доходи що не враховуються для визначення об`єкта оподаткування; порядок визначення доходів; підстави звільнення від оподаткування; особливості оподаткування окремих платників податку; особливості правила оподаткування, тощо.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності.
Відповідно до ст. 271 ПК України визначається база оподаткування та зазначається, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до ст. 285 ПК України визначається податковий період, та зазначається, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік, який починається з 1 січня закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до ст. 286 ПК України визначається порядок обчислення плати за землю, який полягає у наступному. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України визначається, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до ст. 288 ПК України визначається, що підставою для нарахування орендної плати за земельні ділянки є договір оренди земельної ділянки; платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка надана в оренду, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
При цьому, як встановлено п. 288.7 ст. 288 ПУ України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог ст.ст. 285 - 287 ПК України.
Доказів добровільної сплати вказаної заборгованості на час розгляду подання до суду відповідачем не надано, відтак сума яка підлягає стягненню складає у розмірі 6 068,32 грн.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд, згідно зі ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача, викладених у заявленому адміністративному позові та підтвердження їх доказами, з боку позивача, а також про відсутність спростування зазначених доводів будь-якими належними доказами в розумінні ст.70 КАС України з боку відповідача.
За таких підстав, суд вважає подання Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожтєхніка» про стягнення заборгованості на загальну суму 6 068,32 грн., з якої: з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4 733,69 грн.; з земельного податку з юридичних осіб в сумі 1 334,63 грн. таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.158-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Подання Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожтєхніка» про стягнення заборгованості на загальну суму 6 068,32 грн., з якої: з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4 733,69 грн.; з земельного податку з юридичних осіб в сумі 1 334,63 грн. - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 травня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3