Справа № 42877/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2010 р.справа № 2а-986/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про перерахунок і стягнення боргу в звязку з перерахуванням

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 р. ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, де вказує що він є інвалідом 3 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Він має право на пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просить: - визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, інваліду третьої групи; - зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя зробити перерахунок пенсії з 01.01.2005 р. по теперішній час та виплатити заборгованість по не донарахованій пенсії з 01.01.2005 р.(а.с.1-4;35).

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, а тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.27-29).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2009 позов задоволений частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправною з 25.08.2008 р., зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській аварії у 1986 р., інваліду 333 гр, відповідно ст.ст. 50, ч.4 ст. Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.08.2008 р., а в іншій частині позову відмовлено (а.с.45;46-48).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.55-58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції та зобовязати відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії з 01.012005 р. по 31.10.2009 р., стягнувши за вказаний період заборгованість в розмірі 125 100 грн 72 коп (а.с.52-54).

В судове засідання в апеляційній інстанції представник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, апелянт ОСОБА_1 до суду зявився, просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Переглядаючи справу, колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно посвідчень, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи. Згідно довідки МСЕК йому встановлена інвалідність 3 групи безстроково. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС (а.с.14;16-17).

Дослідженням пенсійної справи встановлено, що позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 01.12.2009 р.; первинно з 30.11.1994 р. йому було встановлено 2 групу інвалідності(а.с.27-29).

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не міг бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи, саме, з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

В даному випадку районний суд правильно послався на частину 4 статті 9 КАС України, відповідно до якої в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, висновки щодо неправомірності відмови відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення для осіб, які втратили працездатність, розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом, є обґрунтованими.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є правильними.

Однак, встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в червні 2009 р.

Відповідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними щодо відмови в перерахунку пенсії з 01.01.2005 р., оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо перерахунку пенсії позивач знав щомісячно при отриманні пенсії та до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя звернувся тільки в червні 2009 р., а в суд з позовом звернувся лише 27.08.2009 року, тобто, з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки в суді першої інстанції представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення відносно визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 25.08.2008 р. неправомірними та зобовязання перерахувати пенсію.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 13.04.2008року по 22.05.2008року позивач не мав права на перерахунок пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у звязку з дією положень п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

При таких обставинах, приймаючи до уваги дату звернення з позовом, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з 25.08.2008року є вірним.

На підставі вищевикладеного колегія прийшла до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг буз задоволення, а постанови суду без змін.

Керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді Я.В. Семененко

ОСОБА_2