Справа № 607/19873/14-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 р. Справа № 876/4768/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Бруновської Н. В., Улицького В. З.

за участю секретаря Корнієнко О. А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі та ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року по справі № 607/19873/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі, яким просить визнати протиправною відмову УПФ України в м. Тернополі у перерахунку та виплаті йому щомісячних державної та додаткової пенсій, відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому, починаючи з 1 січня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2 групи, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог статей 54, 67 Закону № 796-ХІІ, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язати відповідача здійснити йому, починаючи з 1 січня 2014 року, перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2 групи, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою суду від 26 березня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФ України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії в частині зобов'язання провести перерахунок пенсій за період з 1 січня 2014 року до 26 травня 2014 року включно залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі в перерахунку та виплаті позивачу щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі здійснити позивачу, починаючи з 27 травня 2014 року до 15 серпня 2014 року включно, перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2-ї групи, в розмірі не нижче 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог статей 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі здійснити, починаючи з 27 травня 2014 року до 15 серпня 2014 року включно, перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що виплата позивачу здійснювалась у порядку та розмірах визначених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів.

Зазначену постанову в апеляційному порядку також оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову змінити, задовольнивши позовні вимоги за період з 1 січня 2014 року до 2 серпня 2014 року.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що строк звернення до суду було пропущено позивачем з поважних причин.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції змінити, задовольнивши позовні вимоги за період з 1 січня 2014 року до 2 серпня 2014 року.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не належать до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що стверджується фотокопією посвідчення серії А № 124681 від 27 грудня 2001 року та вкладкою до посвідчення № НОМЕР_1.

Відповідно до довідки № 21708/04 від 17 листопада 2014 року, виданої УПФ України в м. Тернополі, позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, яка настала в результаті ліквідації наслідками Чорнобильської катастрофи і її розмір становить 2419,95 грн.

14 листопада 2014 року позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак листом УПФ в м. Тернополі від 20 листопада 2014 року № 3/03, йому було відмовлено в проведенні такого перерахунку з посиланням на те, що відповідач вважає, що вказані виплати нараховується та проводяться згідно з вимогами чинного пенсійного законодавства.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі закон № 796-ХІІ), інвалідам ІІ групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 54 цього Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з Законом України від 31 липня 2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі закон № 1622-VII) норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Статтею 2 цього закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Офіційно та найшвидше він був опублікований 2 серпня 2014 року у № 146 газети «Голос України». Тобто закон № 1622-VII набрав чинності 3 серпня 2014 року.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві з 27 травня 2014 року застосуванню підлягає не постанова КМУ № 1210 від 23 листопада 2011 року, а норми статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне додати, що порядок та розміри таких виплат прямо передбачені нормами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відтак у відповідача відсутні підстави для відмови позивачу у такій виплаті.

Щодо вимог апеляційної скарги позивача про зміну оскарженої постанови, задовольнивши позовні вимоги за період з 1 січня 2014 року до 2 серпня 2014 року, то такі не належать до задоволення, оскільки рішення щодо перелічених позовних вимог прийнято ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року, а не постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року по справі № 607/19873/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Бруновська Н. В.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 24 липня 2015 року