Справа № 19706/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2010 р.справа № 2а-267/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

за участю представників сторін:

позивача : не зявився;

відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Заводської районної ради

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 травня 2009 р.

у справі № 2а-267/09

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Заводської районної ради

про визнання неправомірними дії, стягнення недорахованих сум виплат державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Заводської районної ради, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та про стягнення на користь позивача суми коштів по утриманню дитини. Зобовязати відповідача призначити позивачу відповідно до ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»допомогу при народженні дитини, у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини в розмірі 10463,80 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 1963,80 грн. Зобовязати відповідача призначити позивачу відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 01.10.07р. 470 грн., з наступним підвищенням виплат відповідно до прожиткового мінімуму дітей відповідного віку. Стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 6787,16 грн. Стягнути з УПСЗН виконкому заводської ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як мати малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»має право на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, але зазначені виплати вона отримувала в значно менших розмірах. Така недоплата спричинена протиправними діями відповідача, яким не прийнято до уваги, що норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинені положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України. Також в 2008 та 2009 роках належало до сплати згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07, рішення Конституційного Суду України № 26-рп/2008 від 27.11.08 державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Окрім того Відповідно до статті 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в редакції на момент призначення допомоги, допомога при народженні дитини надається в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у 9-кратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта протягом дванадцяти місяців в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже в зв'язку з народженням дитини вона має право на допомогу в розмірі 10463,80 грн., з яких 4167.00 грн. їй повинні були виплатити при народженні, а решту протягом наступних дванадцяти місяців. Проте відповідачем їй нарахована допомога відповідно до статті 56 Закону України "Про державний бюджет України на2007рік" в розмірі 8500гр, з яких при народжені виплатили 3400гр, а решту розрахували на дванадцять наступних місяців. Позивач просить визнати протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення, зобов'язати призначити допомогу при народженні дитини відповідно до статті 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", стягнути недоплачену допомогу при народженні дитини в сумі 1963,80 грн.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2009 р. у справі № 2-а-267/09 позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача по сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною з 08.10.07р. по 31.12.07р. у розмірі меншому за встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років неправомірними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська призначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману нею у період з 08.10.07р. по 31.12.07р. включно державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років на час її виплати у період з 08.10.07р. по 31.12.07р. включно, за відповідні періоди, а саме: з 1 жовтня по 31 грудня 2007 року в розмірі 470 грн., з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначені періоди. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що при визначенні спірного розміру допомоги суд не вірно визначив закон, який підлягає застосуванню. Крім того, судом не враховано, що покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, у звязку з чим, виходячи з положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідач не має права брати бюджетні зобовязання, які не передбачені бюджетними асигнуваннями і не затверджені кошторисом. Визнання Конституційним Судом України неконституційним визначення розміру допомоги Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не надає законодавчого права для застосування показника прожиткового мінімуму. Рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги.

Заперечуючи проти винесеної постанови позивачем подано апеляційну скаргу, в якій позивач вказує на те, що судом не прийнято до уваги обставини, викладені в адміністративному позові, не проведено аналіз діючого законодавства зі спірного питання. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

До судового засідання представник відповідача не зявився. Від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на більш пізній термін, оскільки представник управління перебуває на навчально екзаменаційній сесії. З урахуванням наявних матеріалів справи, явки особисто позивача в судове засідання, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем оскаржується право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», за період з 09.07.07 по 31.12.07.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач є матірю малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Заводської районної ради та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», на який посилається суд першої інстанції, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За правилами, встановленими ст.5 цього Закону всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч.2 ст.4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до ст.15 вказаного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зупинено дію ч.1 ст.15 та п.3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»на 2007 рік.

Абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 липня 2007 року положення абз.3 ч.2 ст.56 та п.п.7, 14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що в період з 09.07.07 по 31.12.07 при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховується та виплачується у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, який складав з 01.10.07 по 31.12.07 суму - 470 грн. щомісячно (ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»).

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачу щомісячної державної допомоги на дитину у розмірі нижчому, ніж це визначено законом та те, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Заводської районної ради з жовтня 2007 року, є правильним висновок суду першої інстанції щодо обовязку відповідача здійснити донарахування та виплату на користь позивача недоплаченої суми грошової допомоги на дитину з 08.10.07р. по 31.12.07р.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність коштів на виплату передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»допомоги.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлений гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу державної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та поклала виконання цього обов'язку на органи праці та соціального захисту, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008, 2009 рік, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

На 2009 рік положення статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції, яка передбачала нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно не змінювалось.

Таким чином, судом першої інстанції вірно визначено обставини справи в частині позовних вимог стосовно стягнення допомоги за 2008 та 2009 рік.

Стосовно питання стягнення допомоги при народженні дитини, колегія суддів зазначає, що пунктом 14 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік" дію статті 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" зупинено на 2007рік. Правовідносини були врегульовані абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік", відповідно до якого допомога при народженні дитини виплачується в розмірі 8500гр, з яких 3400гр одноразово при народженні дитини, а решта протягом дванадцяти місяців рівними частинами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №6рп/2007 положення пункту 14 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік" визнані неконституційними.

Таким чином суд першої інстанції вірно врахував положення абзацу 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік", за правилами якого позивачці призначена і виплачена допомога при народженні дитини та який не визнаний неконституційним. Виходячи з загальних засад пріоритетності законів, виданих у часі пізніше, відповідач правильно керувався саме абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік".

З питання не застосування судом першої інстанції положень ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України та поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 2 КАС України, встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем призначено позивачу одноразову допомогу при народженні дітей, призначено та сплачено станом на день розгляду справи в суді першої інстанції щомісячні виплати, тобто між відповідачем та позивачем існують тривалі правовідносини.

Враховуючи вищенаведені обставини, норми чинного процесуального законодавства, зважаючи на те, що порушення прав позивача є тривалим з огляду на те, що доказів обізнаності позивача з приводу наявності рішення Конституційного Суду України зазначеного вище відповідачем не надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду та поновив позивачу строк звернення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені частково, порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційних скарг сторін спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 травня 2009 р. у справі № 2а-267/09 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Заводської районної ради на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 травня 2009 р. у справі № 2а-267/09 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 травня 2009 р. у справі № 2а-267/09 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у 20-денний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун