Справа № 33853/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2010 р. справа № 2а-9/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Панченко О.М. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації на постанову Апостолівського районного суду від 16 вересня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

26 вересня 2007 р. ОСОБА_1 звернулася до Апостолівського районного суду з адміністративним позовом, що в подальшому уточнювала, до Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення. Крім того, зазначає, що вона є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії. Просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 2005 роки та 2007 2008 роки неправомірними та стягти на користь ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації невиплачену суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2000 2005 роки в розмірі 6409 грн 80 коп та за 2007-2008 роки в розмірі 4675 грн (а.с.1-3;20-22;29-30).

Постановою Апостолівського районного суду від 16 вересня 2009 р. позовні вимоги задоволено, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 коштів на оздоровлення, та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2000 2005 роки 6409 грн 80 коп і за період 2007 2008 роки 4675 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі (а.с.53-55).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, про день слухання справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням (а.с.6).

Відповідач у довідці вказав, що ОСОБА_1 виплачувалася допомога на оздоровлення щорічно за період з 2001 р. по 2005 роки по 26 грн 70коп. Крім того, повідомив, що за 2006, 2007, 2008, та 2009 роки позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення щорічно по 100 грн, при чому за 2007 та 2008 роки допомога була виплачена в січні місяці.

Також відповідач в запереченні на позов зазначив, що протягом 2001-2005 років та 2007 2008 років нараховувалась щорічна допомога на оздоровлення у розмірах відповідно Постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.10-11).

Колегія суддів зазначає, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу в значно нижчих розмірах, ніж це передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, застосування Управлінням праці та соціального захисту населення Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

Відповідно частини 4 статті 9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Крім того, згідно зі ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Однак, в суді першої інстанції при вирішенні справи відповідач не наполягав на застосуванні річного строку давності, а позивачка просила суд винести рішення відносно даного періоду, в звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за період 2000 2005 роки.

Крім того, пунктом 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-р/2007 положення пункту 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином у 2007 році до набрання чинності рішенням Конституційного Суду України щорічна допомога на оздоровлення підлягала сплаті в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а з 09 липня 2007 року - виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актам вихідним критерієм обрахунку такої допомоги виступала мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»було внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Колегія суддів вважає, що оскільки щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 за 2007 та 2008 роки була перерахована відповідачем у січні місяці 2007 та 2008 років (до винесення рішення Конституційного суду України відповідно 09.07.2007 та 22.05.2008 років), розмір сплаченої позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2007 та 2008 роках відповідав вимогам законодавства.

Таким чином, Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації виплачувало позивачу допомогу на оздоровлення в 2007-2008 роках в розмірах, передбачених діючим на той час законодавством, в звязку з чим суд першої інстанції не обґрунтовано визнав дії Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки неправомірними, оскільки дії Управління відповідали вимогам законодавства.

При таких обставинах колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації задовольнити частково, а постанову суду в частині задоволених позовних вимог за період 2007 2008 роки скасувати та відмовити в цій частині позовних вимог.

Керуючись статтями 198, 201,205 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Апостолівського районного суду від 16 вересня 2009 р. в частині задоволених позовних вимог за 2007 2008 роки скасувати та відмовити в цій частині позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді О.М. Панченко

ОСОБА_2