Справа № 29723/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2010 р. справа № 2а-2828/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

За участі представників сторін:

позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, дов. від 09.09.2010 р.

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2009 року

у справі №2а-2828/09/0870

за позовом приватного підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний підприємець ОСОБА_2 (далі позивач, Підприємець) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя (далі ДПІ у Ленінському районі) від 04.12.2008 р. №/0-19301/10/172 у звязку з його незаконністю.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2009 р. у справі № 2а-2828/09/0870 (суддя Нечипуренко О. М.) відмовлено в задоволенні позову ПП ОСОБА_2

Рішення суду обґрунтовано тим, що факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає. Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" встановлені обмеження з визначення валових витрат стосовно включення до складу валових витрат тільки таких витрат, які безпосередньо пов'язані з одержаним валовим доходом у відповідному звітному періоді. Натомість, за результатами перевірки встановлено, що позивачем включено до валового доходу усі витрати з придбання товарів, які здійснено у 4 кварталі 2006 р., 2007 р., у І півріччя 2008 р., а слід було включити лише вартість реалізованих товарів за цінами придбання, тобто собівартість проданих товарів.

Не погодившись з вказаною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану постанову суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити позов ПП ОСОБА_2, посилаючись на:

- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи (обставини невірного номеру акту перевірки, як підстави винесення рішення не дослідженні і не оцінені);

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими (обставини щодо включення ПП ОСОБА_2 до складу валових витрат видатків, що прямо не відповідають отриманому валовому доходу жодним чином не доведено).

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники відповідача, не скористались передбаченим КАСУ процесуальним правом участі в судовому засіданні, про день та час розгляду справи повідомлені. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, на думку судової колегії незявлення в судове засідання представників відповідача не заважає розгляду скарги.

Відповідно до матеріалів справи встановлено наступне:

ДПІ у Ленінському районі проведено виїзну планову документальну перевірку СПД-фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2006 р. по 30.06.2008 р., за результатами якої складений акт № 2283/17- від 21.11.2008 р. (а. с.54-63).

Згідно висновків перевірки в порушення ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України під 26.12.1992 р. № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" з змінами та доповненнями, Інструкції "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю", яка затверджена Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 р. N 12 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 червня 1993 р. за N 64), ПП ОСОБА_2 безпідставно завищено відємне значення податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 4 кв. 2006 р. на 3 946,25 грн., безпідставно занижено суму податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2007 рік - на 19 502,71 грн., за І півріччя 2008 р. - на 11 796,89 грн.

Перекручення даних у Декларації про доходи за 4 кв. 2006р., 2007 р., 1 півріччя 2008 р. повязано з належним веденням обліку доходів і витрат у Книгах обліку доходів та витрат (ф.10), яке встановлено чинним законодавством, а саме: Інструкція про прибутковий податок з громадян (додаток 10, яка затверджена наказом ГПІ України від 21.04.1993 р. № 12 (в редакції наказу ДПА України від 14.02.2001р. № 53 з змінами та доповненнями) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64, де визначено Порядок ведення Книги обліку доходів та витрат громадян-субєктів підприємницької діяльності.

04.12.2008 р. на підставі акту перевірки № 2283/17-9 ДПІ у Ленінському районі винесено податкове повідомлення-рішення № /0-19301/10/172, яким Підприємцю визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 35 245,85 грн. (а. с.23).

Позивачем застосовано процедуру адміністративного оскарження, за результатами якої скарги ПП ОСОБА_2 залишені без задоволення, а вищевказане податкове повідомлення-рішення без змін (а. с.24-30, 33-36).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ПП ОСОБА_2, та скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, ПП ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність з роздрібної торгівлі продовольчими товарами, алкогольними напоями, пивом та тютюновими виробами.

Згідно п.п.9.12.1. п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003, № 889-IV (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 889) оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Так, відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992р. № 13-92 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) (далі Декрет) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Так, «Норми витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів…»наводяться у Додатку N 6 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої Наказом ГДПІ № 12 від 21.04.1993 р. (далі - Інструкція).

Згідно Додатку 7 до Інструкції відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 "Валові витрати" і відповідно до статті 8 "Амортизація" вказаного Закону з деякими особливостями.

Положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Будь-які суми витрат фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком відповідно до статті 1 Закону України "Про підприємництво". Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№334/94-ВР від 28.12.1994 р. (далі Закон № 334) визначено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, зокрема, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону № 334).

Отже, Декрет та Інструкція регламентують користуватись тільки складом витрат, тобто положеннями статті 5 Закону про прибуток. До складу витрат приватного підприємця відносяться витрати, що документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з одержанням доходів (абз.2 ст.13 Декрету) звітного періоду. Тобто до складу витрат можуть бути віднесені тільки сплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх звітних періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом поточного періоду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів перевірки і пояснень відповідача, для визначення валових витрат, понесених Підприємцем при здійсненні ним господарської діяльності з торгівлі, податківцями застосовано Методику середньої торгової націнки, в результаті чого виявлено порушення позивачем ст.13 Декрету і донараховано позивачу податкове зобовязання.

Застосування ДПІ у Ленінському районі для визначення податкових зобовязань позивача даної Методики є безпідставним з огляду на відсутність нормативно-правового акту, яким би встановлювалась необхідність застосування такої Методики при визначенні податкових зобовязань.

Безпідставність застосування відповідачем даної Методики також підтверджується і листом Державної податкової адміністрації у Запорізькій області від 06.04.2009 р. №136/14/17-124, згідно роз'яснень якої (наданих на офіційний запит ПП ОСОБА_2 І.), Методика розрахунку податкових зобов'язань на підставі середньої торгової націнки чинним законодавством не передбачена.

Також в акті перевірки відсутні доводи податківців в обґрунтування включення Підприємцем до складу валових витрат видатків, що прямо не відповідають отриманому валовому доходу, не наводяться і не досліджуються види та розмір таких витрат.

З огляду на викладене, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем «включено до валового доходу усі її втрати на придбання товарів, які здійснено у 4 кв. 2006р., 2007 р., 1 півріччя 2008 р., а потрібно було включити лише вартість реалізованих товарів за цінами придбання, тобто собівартість проданих товарів».

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, ДПІ у Ленінському районі належним чином не доведено порушення позивачем ст.13 Декрету щодо включення останнім до складу валових витрат видатків, що прямо не відповідають отриманому валовому доходу.

Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано залишена поза увагою та обставина, що спірне податкове повідомлення-рішення містить помилку у номері акту перевірки, на підставі якого винесене дане рішення.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга ПП ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2009 р. у даній справі скасуванню.

Керуючись ч.1 ст.195, ст.196, п.3.ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2009 р. у справі № 2а-2828/09/0870 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2009 р. у справі № 2а-2828/09/0870 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя № /0-19301/10/172 від 04 грудня 2008 р.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: А.О. Коршун