Справа № 589/6992/14-а
Суддя: Прачук О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/6992/14-а р.
Провадження № 2-а/589/24/15 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 р.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т. А.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Середино-Будському районі Сумської області,

- про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Середино-Будському районі Сумської області (далі управління ПФУ), в якому просив визнати незаконними дії управління ПФУ щодо перерахунку йому пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 3668-VІ від 08.07.2011 року, та зобовязати управління ПФУ провести перерахунок пенсії на підставі Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ в розмірі 86 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 липня 2012 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що з 01 вересня 2009 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» його було звільнено з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію та відповідно до вказаного закону нараховано пенсію в розмірі 90 % від суми місячного заробітку, але при перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідач перерахував йому розмір пенсії, керуючись ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 3668-VІ від 08.07.2011 року, із розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати та інших видів оплати праці.

Вказані дії відповідача він вважає незаконними, тому просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що позивач дійсно з 15.01.2008 року отримував пенсію за вислугу років, призначену згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 2663- ІІІ від 12.07.2001 року у розмірі 90 % від суми місячного заробітку; з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 пенсія, призначена за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», підлягає перерахунку з урахуванням положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року, а саме: розмір пенсії повинен розраховуватися в розмірі 80% від нового розміру посадового окладу, перерахунок проводиться на підставі довідки органів прокуратури про розмір місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію. В липні 2012 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плати, додавши відповідну довідку прокуратури Сумської області. Після перерахунку пенсії позивачу з 01.07.2012 року її розмір збільшився з 3 404,03 грн до 4 271,72 грн (80 % від 5339,65 заробітної плати відповідного працівника прокуратури). Тому права позивача жодним чином не порушені, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку:

Згідно ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Середино-Будському районі та з 15.01.2008 року отримував з пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від місячної заробітної плати, що також підтвердили і представники відповідача в судовому засіданні (а.с. 9, 30)

Стаж роботи позивача безпосередньо в органах прокуратури складає 13 років 10 місяців (а.с. 11)

З пояснень сторін, матеріалів справи та матеріалів справи № 589/1379/13а (провадження 2а/589/59/13) вбачається, що позивач звертався до управління ПФУ у Середино-Будському районі у лютому 2013 року про проведення перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури та надав відповідну довідку з прокуратури Сумської області від 24.07.2012 року (а. с. 10, 41-43)

Відповідач провів перерахунок пенсії з 01.07.2012 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 3668-VІ від 08.07.2011 року, тобто відсотковий розмір пенсії позивача до заробітної плати після перерахунку становить 80%.

Позивач повторно звернувся до відповідача 20.10.2014 року з проханням провести перерахунок відповідно до ч. 1 ст. 50- 1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на час призначення йому пенсії, визначивши розмір пенсії після перерахунку 86 % від суми місячного (чинного) заробітку (а. с. 8), в чому позивачу було відмовлено і повідомлено про відмову листом від 27.10.2014 р. № 17/В-1 (а. с. 9)

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у звязку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Виходячи з аналізу вказаних норм, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Таким чином, внаслідок перерахунку відповідачем пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ розмір пенсії у відсотковому виразі, що був гарантований ОСОБА_1 під час виходу на пенсію, зменшився, що є порушенням передбаченого ст. 46 Конституції України права позивача на соціальний захист та суперечить вимогам ст.19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Посилання відповідача на наявність підстав для закриття провадження у справі, бо позивач звертався з аналогічними вимогами у 2013 році, врахуванню не підлягають, оскільки з досліджених матеріалів справи № 589/1379/13а (провадження 2а/589/59/13) вбачається, що позивач просив зобовязати відповідача провести перерахунок в розмірі 90 % від суми місячного (чинного заробітку), а не 86 %, тому вимоги позивача в позові від 06.03.2013 року та в позові від 29.12.2014 року не є аналогічними.

Разом з тим, підлягає врахуванню посилання відповідача на пропущення позивачем строків звернення до суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 29 грудня 2014 року. (а.с. 2)

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, суд вважає, що права позивача підлягають захисту з 29 червня 2014 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про прийняття ухвали про залишення позовних вимог за період з 01 липня 2012 р. по 28 червня 2014 р. без розгляду.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 70, 71, 94, 158-163, 167,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Середино-Будському районі Сумської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 3668-VІ від 08.07.2011 року.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Середино-Будському районі Сумської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ в розмірі 86 відсотків від суми місячного (чинного ) заробітку, починаючи з 29 червня 2014 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01 липня 2012 року по 28 червня 2014 року залишити без розгляду .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 73 (сімдесят три ) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2015 року о 10-00.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4