Справа № 29517/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2010 р. справа № 2а-2359/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2009 року у справі № 2а-2359/09/0470 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, в якому просив суд визнати нечинною відмову Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради №9399 від 23.07.2008р. в реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру №4 (літ. А-3) в будинку №42 по проспекту Карла Маркса в м.Дніпропетровську, загальною площею 328,9кв.м, житловою площею 42,2кв.м., зобовязати Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради зареєструвати в державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності ОСОБА_1 на квартиру №4 (літ. А-3) в будинку №42 по проспекту Карла Маркса в м.Дніпропетровську, що визнане рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008р. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська є документом про правочин, який свідчить про встановлення, виникнення, зміну, перехід та припинення речового права. Вказане рішення не оскаржувалась, та є чинним, тому, на його думку, відмова відповідача є необґрунтованою та такою, що суперечать приписам Конституції України, вимогам чинного законодавства, оскільки рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Визнано нечинними дії Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради стосовно надання відмови, викладеної у листі від 23.07.2008 року №9399 у виконанні замовлення ОСОБА_1 про проведення державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення ІІІ горище, загальною площею 129,0кв.м., що знаходиться за адресою: пр.Карла Маркса, б.42 у м.Дніпропетровськ на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008 за ОСОБА_1 Забовязано Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради здійснити реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна на квартиру №4 (літ. А-3) в будинку №42 по проспекту Карла Маркса в м.Дніпропетровську за ОСОБА_1 в державному Реєстрі прав на нерухоме майно та їх обмежень на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінської районної ради в м.Дніпропетровську «про визнання права власності».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Посилався на те, що відповідно до п.1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.02р. за №157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.05р.), реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти. Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №197-р від 21.05.01р. «Про порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів незалежно від форм власності»передбачено, що всі обєкти, закінчені будівництвом, підлягають обовязковому введенню в експлуатацію затвердженими актами державних технічних комісій. Таким чином, органи БТІ неправомочні здійснювати державну реєстрацію прав власності на обєкти нерухомого майна, які не введені в експлуатацію, так як це суперечить вимогам діючого законодавства.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав.

Представник КП «ДМБТІ»Дніпропетровської обласної ради апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити із зазначених у ній підстав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008 року (а.с.8) було визнано за ОСОБА_1 право власності на самовільно переобладнану квартиру №4 будинку №42 (літ А-3) по проспекту Карла Маркса в м.Дніпропетровську без додаткових актів введення в експлуатацію, що складається з: на третьому поверсі: 1-кладова, загальною площею 1,4кв.м., 2-коридор, загальною площею 13,4кв.м., 3-кухня, загальною площею 17,4кв.м., 4-житлова, площею 20,0кв.м., 5-санвузол, загальною площею 13,7кв.м., 6-житлова, площею 18,2кв.м., І-балкон, загальною площею 1,3кв.м., ІІ-лоджія, загальною площею 3,5кв.м., на антресольному поверсі: 7-житлова, загальною площею 4,0кв.м., горище: ІІІ-горище, загальною площею 129,0кв.м., IV-горище, загальною площею 107,0кв.м.

З метою реєстрації права власності, ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради.

Листом від 23.07.2008р. відповідач повідомив позивача про неможливість реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна. Підставами для відмови в реєстрації права стало те, що: нерухоме майно належить до допоміжних приміщень загального користування, тому є спільною власністю власників квартир багатоквартирного будинку, не надано документів, які б підтверджували наявність згоди співвласників житлового будинку стосовно визнання за ним права власності на нерухоме майно в житловому будинку відповідно до норм законодавства. Як на правові підстави відмови у реєстрації права, відповідач посилався на п.1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. №4-рп/2004, постанову Кабінету Міністрів України від 22.09.04 №1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»та положення Цивільного Кодексу України, відповідно до яких реєстрація права власності проводиться лише на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

За результатами перегляду судового рішення, колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм матеріального права, які регулюють порядок та підстави державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним правовстановлюючим документом, на підставі якого відповідач повинен був здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру № 4 будинку №42 (літ А-3) по проспекту Карла Маркса в м. Дніпропетровську за ОСОБА_1, - є рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008 року (а.с.8) , яким право власності на квартиру №4 будинку №42 (літ А-3) по проспекту Карла Маркса в м.Дніпропетровську визнано за позивачем.Оскільки рішення суду не скасовано, воно підлягає виконанню відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений без врахування фактичних обставин справи та з невірним застосуванням норм матеріального права.

У відповідності до ч.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.331 ЦК України визначено, якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації , право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Пунктом 1.6. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.02р. за №157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.05р.), реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Оскільки позивач не наддав ні відповідачу, ні суду доказів введення в експлуатацію нерухомого майна - квартири № 4 будинку №42 (літ А-3) по проспекту Карла Маркса в м. Дніпропетровську після її самовільного переобладнання, в тому числі, після приєднанням до квартири усього горища над вказаним будинком загальною площею 336 м2, то дії відповідача щодо відмови в реєстрації такого нерухомого майна слід визнати правомірними та такими, що відповідають нормам діючого законодавства, а саме: п.1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, статті 331 ЦК України, та узгоджуються з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Посилання позивача на те, що органи БТІ безпідставно не виконують рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2008 року, а тому їх дії є неправомірними, визнається колегією суддів таким, що протирічить фактичним обставинам справи та вищевказаному законодавству, оскільки вказане рішення не містить зобовязання Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" провести сааме за таких обставин реєстрацію квартири № 4 будинку №42 (літ А-3) по проспекту Карла Маркса в м. Дніпропетровську .

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанову виготовлено 22 жовтня 2010 р.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Л.А. Божко