Справа № 22-а-8092/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
11травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду иївської області у складі:
головуючого: судді Приходька К. П.,
суддів: Верланова С. М., Таргоній Д. О.,
зглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за еляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі ївської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від серпня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного нду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій відповідача правомірними та зобов»язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії за оживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -
у липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в ході розгляду якого очнивши позовні вимоги просила провести перерахунок доплати до пенсії, посилаючись на , що вона перебуває на обліку у відповідача як непрацюючий пенсіонер, потерпілий аслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії і відповідно до ст. 39 Закону України «Про тує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ає право на доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю у змірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 01.07.2007 року в розмірі 440 грн. місячно, аз 01.10.2007 року - 460 грн. щомісячно.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2008 ку позов задоволено частково. Визнано відмову УПФУ у Білоцерківському районі у рерахунку та виплаті позивачці доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного бруднення за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року неправомірною. Зобов»язано іповідача провести перерахунок та виплату позивачці недоотримані суми доплати до пенсії проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України 'ро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської тастрофи», встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, за період з 09 липня 2007 ку по 31 грудня 2007 року з розрахунку 440 грн. щомісячно, а з 01 жовтня 2007 року - з зрахунку 460 грн. щомісячно.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ у Білоцерківському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ»єктивність постанови суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідачем виплачувалась позивачці доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють або постійно проживають на території посиленого радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону.
Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у |фсіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).
При прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік було призупинено в частині виплати компенсацій і допомоги в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6 - ргг/2007 визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2007 рік", зокрема п. 30 ст. 71 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.
Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента Украї Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, Іормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів І'.Двтономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції І міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці (на відповідність як Конституції, так і закону.

Судом при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав астосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює І ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають скасуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні рава і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг довлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її рава і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і эезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та Цепорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних конів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом раїни (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Крім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік Іівовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей шн не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, Передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус эмадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином інювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи постанову про задоволення позову, обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист зомадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності конів над незаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при Ізрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню рлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові РУ першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, установа суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав м скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів. -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2008 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.