Справа № 461/2842/15а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 р. Справа № 876/5133/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Бруновської Н. В.,Улицького В. З.

за участю секретаря Корнієнко О. А.

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача Бондаренко М. І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року по справі № 461/2842/15а за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівської міської ради за участю третьої особи - Підприємства гаражного і технічного обслуговування "Автотехпослуги" про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд із позовною заявою до Львівської міської ради за участю третьої особи - Підприємства гаражного і технічного обслуговування "Автотехпослуги" про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року у відкритті провадження в справі відмовлено, оскільки спір належить вирішенню в порядку ЦПК України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням позивачами подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Апелянти зазначають в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянти вказують на те, що вони звернулись з адміністративним позовом до Галицького районного суду міста Львова про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень - Львівської міської ради із проханням визнати протиправними рішення Львівської міської ради № 2696 від 23 вересня 2013 року щодо надання підприємству гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» земельну ділянку площею 0,3850 га у межах червоних ліній на АДРЕСА_1 для влаштування автостоянки та скасувати ухвалу Львівської міської ради, яка прийнята з порушенням ряду норм.

Вважають, що спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити.

Інші апелянти будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з'явилися, тому суд розглянув справу у їх відсутності.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки спірні правовідносини належить розглядати в порядку ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення апелянтів та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга належить задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року у відкритті провадження в справі відмовлено, оскільки спір належить вирішенню в порядку ЦПК України.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що предметом спору є визнання протиправним надання Львівською міською радою Підприємству гаражного і технічного обслуговування «.Автотехпослуги» земельної ділянки площею 0.3850 га у межах червоних ліній на вул. І. Миколайчука, 32-38 в оренду для влаштування автостоянки, а відтак, в даному випадку мають місце цивільні правовідносини.

При винесенні ухвали суддя також керується практикою Європейського суду з прав людини, котрий акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у праві «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). Відтак, вказаний спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції та вважає таке передчасним та прийнятим без належного з'ясування обставин справи, що б дало можливість з'ясувати характер спірних правовідносин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.50 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Цанд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, а й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, установлений законом» у частині 1 статті 6 конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, установленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних пов новажень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК, рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Таким чином, в разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передання земельних ділянок у власність чи оренду, в разі їх реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до статті 125 Земельного Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відтак суд першої інстанції не з'ясував чи право оренди земельної ділянки зареєстровано у передбаченому законом порядку передчасно прийшов до висновку про цивільно-правовий характер спору.

Отже висновок суду першої інстанції є передчасним, без з'ясування всіх обставин справи, що в свою чергу вплинуло на прийняття хибного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд:

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року по справі № 461/2842/15а скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Кузьмич С. М.

Судді: Бруновська Н. В.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складений 24 липня 2015 року.