Справа № 812/8943/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/5036/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Стрелець Т.Г.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Луганського окружного адміністративного суду та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

до відповідача Центральної виборчої комісії

про скасування постанови, визнання відсутності компетенції, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013р. до суду з позовом про часткове скасування постанови Центральної виборчої комісії (далі ЦВК) та визнання відсутності у відповідача компетенції відмовляти у реєстрації ініціативної групи звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Свої вимоги позивачі мотивували тим, що пунктом 3 постанови ЦВК від 22.10.2003р. відмовлено в реєстрації ініціативної групи з проведення всеукраїнського референдуму. Вважаючи постанову відповідача в цій частині протиправною, позивачі просили її скасувати, визнати відсутність у ЦВК компетенції відмовляти у реєстрації ініціативної групи та визнати наявність у ЦВК компетенції відмовляти у реєстрації ініціативної групи виключно з підстав передбачених законом.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 9.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.01.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, позивачі звернулись з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та задовольнити позов. Свої вимоги скаржники обґрунтували помилковістю висновків судів щодо безпідставності позову.

У своїх запереченнях відповідач вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 3 постанови ЦВК №237 від 22.10.2013р. відмовлено в реєстрації ініціативної групи з проведення всеукраїнського референдуму з питання «Чи підтримуєте Ви приєднання України до Митного союзу Респуліки Беларусь, республіки Казахстан і Російської Федерації? Так. Ні», утвореної на зборах громадян України, які відбулись 12.10.2013р. в м. Луганську за ініціативою ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відмова мотивована тим, що через наявність судової заборони ЦВК направляти свого представника на збори щодо проведення всеукраїнського референдуму, відповідач не мав можливість посвідчити своїм представником факт проведення таких зборів.

Правові засади, організацію та порядок проведення всеукраїнського референдуму визначено положеннями Закону України «Про всеукраїнський референдум».

Обов'язок участі представника ЦВК на зборах для посвідчення факту проведення цих зборів передбачено статтею 30 Закону України «Про всеукраїнський референдум».

Відповідно до статті 31 Закону «Про всеукраїнський референдум» ЦВК у п'ятиденний строк здійснює аналіз документів, передбачених частиною одинадцятою статті 30 цього Закону, на предмет відповідності вимогам законодавства і за результатами приймає постанову про реєстрацію ініціативної групи з проведення всеукраїнського референдуму або про відмову у реєстрації ініціативної групи з проведення всеукраїнського референдуму із зазначенням мотивів такого рішення. Відмова в реєстрації ініціативної групи може бути прийнята з мотивів порушення Конституції України чи законів України під час її утворення та/або невідповідності питання чи тексту, що пропонується винести на всеукраїнський референдум, вимогам Конституції України та законам України.

Під час розгляду справи, у відповідності до приписів статті 71 КАС України, відповідачем надано докази того, що через наявність судової заборони направляти представників ЦВК на збори громадян України щодо проведення всеукраїнського референдуму стосовно зовнішньоекономічної інтеграції України незалежно від дати та місця проведення таких зборів, ЦВК не мало можливості направити на призначені на 12.10.2013р. збори для посвідчення факту проведення цих зборів, про що було проінформовано позивачів.

Оскільки на зборах, що відбулись 12.10.2013р. не було представника ЦВК, відповідач обґрунтовано виходив з того, що ініціативну групу було створено з порушенням вимог закону що є підставою для відмови у її реєстрації.

Таким чином, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що у спірних правовідносинах ЦВК діяло у відповідності до вимог чинного на той час законодавства і в межах своїх повноважень, та вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при розгляді адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни судових рішень.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201,223,224,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 9.12.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.01.2014р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

Т.Г. Стрелець