Справа № 2а/1670/5519/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Київ К/800/4928/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року

у справі №2а-1670/5519/12

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області Державної податкової служби

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ :

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція у Полтавській області Державної податкової служби (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 25 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року, позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з розрахункових рахунків позивача на рахунок Державного бюджету України кошти на погашення податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 10 181,61 грн. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 14 083,30 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Відповідач зареєстрований виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 20 березня 2006 року як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та знаходиться на податковому обліку у позивача з 20 березня 2006 року.

Станом на 27 липня 2012 року за відповідачем рахувався податковий борг зі сплати податку на додану вартість у розмірі 12 981,61 грн., з яких недоїмка - 12 850,55 грн. та пеня - 131,06 грн. та зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 083,30 грн., з яких недоїмка - 13 997,43 грн. та пеня - 85,87 грн.

У зв'язку з несплатою у встановлений законодавством строк суми податкового боргу, позивач звернувся з позовом про його стягнення в судовому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 2 800,00 грн., суди попередніх інстанцій виходили з необґрунтованості заявлених позовних вимог позивача у цій частині.

За висновками контролюючого органу податковий борг позивача складається з

податку на додану вартість у розмірі 12 981,61 грн., з яких:

- 12 307,10 грн., визначених податковим повідомленням-рішенням від 30 грудня 2012 року №/2935,

- 2 145,00 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 17 лютого 2012 року №,

- 1 160,00 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 16 березня 2012 року №,

- 1 079,00 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 17 квітня 2012 року №,

- 1 521,00 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 16 травня 2012 року №,

- 1 736,00 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 13 червня 2012 року №,

- 131,06 грн. пені;

податку з доходів фізичних осіб у розмірі 14 083,30 грн., з яких:

- 7 842,00 грн., визначених податковим повідомленням-рішенням від 30 грудня 2010 року №/2936,

- 3 516,72 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 19 лютого 2011 року №396,

- 3 625,34 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 09 лютого 2012 року №159402,

- 906,34 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 09 лютого 2012 року №159402,

- 906,34 грн., самостійно задекларована сума податку у декларації від 09 лютого 2012 року №159402,

- 85,87 грн. пені.

У рахунок погашення податкового боргу відповідача з податку на додану вартість позивачем була зарахована переплата у розмірі 80,55 грн. та з податку на доходи фізичних осіб - у розмірі 1 800,20 грн., що підтверджується обліковими картками відповідача.

Згідно наданих розрахунків податкового боргу станом на 27 липня 2012 року відповідачем частково погашено заборгованість з податку на додану вартість за рахунок самостійної сплати у розмірі 7 017,00 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі - 1 000,00 грн.

За висновками податкового органу, станом на час звернення з даним позовом до суду, за відповідачем рахувалася заборгованість зі сплати податку на додану вартість у розмірі 12 981,61 грн., з яких 12 850,50 грн. - недоїмка та 131,06 грн. - пеня, а також зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 083,30 грн., з яких 13 997,43 грн. - недоїмка та 85,87 грн. - пеня.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Позивачем направлялася відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 14 березня 2011 року № 1471/914 на суму 3 670,05 грн., яка отримана останнім 25 березня 2011 року, що підтверджується підписом на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого наявна у матеріалах справи.

За приписами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 31 липня 2012 року, 04 вересня 2012 року та 07 вересня 2012 року були сплачені кошти у загальному розмірі 2 800,00 грн., які були зараховані позивачем на виконання вимог пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення, що підтверджується обліковою карткою фізичної особи - підприємця з податку на додану вартість.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 10 181,61 грн. (12 981,61 грн. - 2 800,00 грн.) та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 083,30 грн., що підтверджується обліковими картками позивача, який підлягає стягненню у зазначеному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог у зазначеній частині та відсутності правових підстав для стягнення з відповідача спірної суми податкового боргу.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року у справі №2а-1670/5519/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.