Справа № 33254/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2010 р. справа № 2а-1063/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ та Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2009р.

у справі № 2а-1063/09 (категорія статобліку 2.19.6)

за позовом: ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до: Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати державну соціальну допомогу дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2009 р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська) про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення з останнього недоплаченої державної соціальної допомоги за період з 2006 р. по липень 2009 р. в розмірі 4589 грн. 10коп., зобовязання виплачувати державну соціальну допомогу як дитині війни з 01 серпня 2009р. в розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2009р. у справі №2а-1063/09 позовні вимоги задоволено частково, визнано дії відповідача неправомірними, зобовязано відповідача провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач та відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, у яких посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального права, та постановлення судом рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі та ухвалити у справі нове рішення.

Позивач у апеляційній скарзі також просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у апеляційній скарзі також просить в частині задоволених позовних вимог відмовити, а в іншій частині постанову залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач народився 01.05.1933 р., і відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, позивач набув статус «дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі і ст. 6 вказаного Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус «дитини війни», на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, яким позивачу, як особі з статусом «дитини війни»у 2006, 2007 році не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яке повинно було бути розраховане виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, а у 2008, 2009 роках вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10%.

Обґрунтовуючи рішення щодо вимог позивача, які стосуються 2006 року, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 (із змінами, внесеними 19.01.2006) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги щодо 2007 року, районний суд зазначив, що дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19.12.2006 "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень п. 12 ст. 71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рн/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. є неправомірними, а рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за 2007 р. законним та обґрунтованим.

Що стосується 2008 р. та 2009 р. слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтував своє рішення лише стосовно 2008 року.

Однак, як свідчить текст позовної заяви, вимоги позивача стосувались також і 2009 р. Будь-які обґрунтування стосовно відмови позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог матеріали справи та рішення суду першої інстанції не містять. Отже, суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, що стосуються 2009 р.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Оскільки рішення суду прийнято необґрунтовано без визначення та без врахування суттєвих обставин справи, воно підлягає скасуванню.

Стосовно вимог, предявлених за 2008 р., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 щодо внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»не передбачено обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі викладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо не нарахування та не виплати щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. та з 01 січня 2009 р. по 31 липня 2009 р. включно. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська за періоди з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. та з 01 січня 2009 р. по 31 липня 2009 р. включно здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням раніше здійснених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вимоги позивача щодо здійснення нарахування та виплат з 01 серпня 2009 р. на невизначений строк є такими, що суперечать діючому законодавству та не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Доводи апелянта стосовно того, що позивач пропустив строк звернення до суду, не приймаються колегією суддів, виходячи з такого.

Враховуючи похилий вік позивача, наведені ним в позові причини пропуску строку звернення до суду, а також враховуючи неодноразове внесення законодавцем змін до ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якими призупинялася дія цієї норми та змінювався розмір надбавки до пенсії, що вочевидь заважало позивачу розумітися в нормах Законів та дотриматися визначеного КАС України річного строку звернення до суду, слід дійти висновку про відсутність підстав для застосування до позивача негативних наслідків пропущення строку звернення до суду за захистом порушеного права та необхідності задоволення його клопотання.

Отже, колегія судді вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду поважними та поновити позивачу строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ та Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2009р. скасувати.

Визнати причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду поважними та поновити позивачу строк звернення до суду.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо не нарахування та не виплати щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. та з 01 січня 2009 р. по 31 липня 2009 р. включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська за періоди з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. та з 01 січня 2009 р. по 31 липня 2009 р. включно здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням раніше здійснених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанову виготовлено у повному обсязі 18.10.2010 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.А. Проценко