Справа № 2а-5122/09/0670
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Житомир справа № 2а-5122/09/0670

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ланда ЛТД" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 15 червня 2009 р. № /0.,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 15.06.2009 року за №/0. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем було проведено планову перевірку ТОВ фірма "Ланда ЛТД" за період з 01.10.2006 по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт від 03.06.2009 року за №972/23-0/20401965/0110 та винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким підприємству донараховано 648326 грн. податку на прибуток та 324163 грн. штрафних (фінансових) санкцій внаслідок порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Позивач вважає, що податковий орган дійшов помилкового висновку, що підприємством до складу валових витрат неправомірно віднесено витрати на придбання паливо-мастильних матеріалів через відсутність товарно-транспортних накладних, а також витрат з розробки бізнес та фінансового плану, оскільки такі операції підтверджені сукупністю інших первинних документів: податкових та видаткових накладних, банківських виписок, а витрати на розробку планів підприємство правомірно обліковувало як придбання нематеріальних активів та керувалось п.п.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Представник позивача прибув до суду, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Зокрема, зазначив, що перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме підприємством віднесено до складу валових витрат витрати не підтверджені відповідними документами товарно-транспортними накладними форми №1-ТН та актами приймання нафтопродуктів з кількістю (форма №5-НП). Крім того, Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпустку та обігу нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. №281/171/578/155 встановлений єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій. Також зазначив, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року №242 витрати в сумі 25000 грн. за послуги з розробки бізнес-плану та фінансового плану слід було відобразити не в складі валових витрат, а в основних засобах "Нематеріальні активи".

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що 03.06.2009 року Житомирською ОДПІ було проведено виїзну планову перевірку ТОВ фірма "Ланда ЛТД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 р. по 31.12.2008 р. про що складено акт 03.06.2009 року за №972/23-0/20401965/0110 (І том, а.с. 13-47).

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення підприємством п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 648326 грн., в тому числі:

ІV кв. 2006 року - 20533 грн.;

І кв. 2007 року - 12040 грн.;

І пів. 2007 року - 98924 грн.;

ІІІ кв. 2007 року - 217900 грн., 2007 року - 244886 грн.;

І кв. 2008 року - 123426 грн.;

І пів. 2008 року - 302296 грн.;

ІІІ кв. 2008 року - 382907 грн., 2008 року - 382907 грн.

Зокрема, в акті перевірки встановлено, що ТОВ фірма "Ланда ЛТД" в перевіреному періоді віднесено до складу валових витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку на суму 2568298 грн.

З акту перевірки слідує, що ТОВ фірма "Ланда ЛТД" до перевірки не надано товарно-транспортні накладні (форма №1-ТТН), які підтверджують транспортування з відмітками про приймання-передачу товарно-матеріальних цінностей та акти приймання нафти або нафтопродуктів (форма №5-НП) від контрагентів ФОП ОСОБА_1, ТОВ "Нафтосоюз", що свідчить про відсутність фактичного відвантаження товарів ФОП ОСОБА_1, ТОВ "Нафтогаз", а реальне транспортування не є можливим. Таким чином, підприємством безпідставно віднесено до складу валових витрат, витрати по придбаним ПММ в сумі 2568298 грн.

Також, в акті вказано, що в порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" підприємством включено до складу валових витрат послуги з розробки бізнес плану та фінансового плану (розроблений на 5 років) в сумі 25000 грн. для отримання кредиту в установах банку на будівництво АТНКС та придбання нафтопродуктів, а тому підприємством безпідставно віднесено до складу валових витрат витрати в сумі 2500 грн. за 3 квартали 2007 року.

На підставі акту перевірки Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 15 червня 2009 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток, за основним платежем - 648326 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 324163 грн. (том І а.с. 8).

Однак, суд вважає, що вказане рішення контролюючим органом частково прийняте з порушенням закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.32. ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94 зі змінами і доповненнями (далі - Закон № 334/94-ВР), господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Зміст господарської операції є основою первинного документу, адже саме за змістом можна дізнатись, яка господарська операція відбулась.

Пунктом 5.9 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9. пункту 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання транспортування, зберігання. відпуску та обігу нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої Наказом Держнафтогазпрому, Міністерства економіки, Міністерства транспорту, Держстандарту, Держкомстату України від 02.04.1998 року №81/38/101/235/122 (далі інструкція №81), яка діяла в Україні на момент виникнення спірних правовідносин і якою було встановлено єдиний порядок транспортування, зберігання, відпуску нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій для усіх підприємств та організацій України усіх форм власності, чітко виписано порядок відпуску, транспортування, приймання та вивіз автотранспортом нафтопродуктів. Крім того, пунктом 7.5.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008, №281/171/578/155 (далі інструкція № 281), передбачено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких:

перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

З акту перевірки вбачається, що по взаємовідносинах ТОВ Фірма "Ланда ЛТД" з ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Нафтосоюз" на порушення п.п. 5.3.9. пункту 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР до валових витрат віднесені не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку на суму 2568298 грн.

Однак, суд не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на наступне.

Встановлено, між позивачем (покупцем) та СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз" (продавцями) було укладено ряд договорів про поставку нафтопродуктів (ІІІ том, а.с. 224,225, V том, а.с. 71).

Відповідно до п.п. 1.1 вищевказаних Договорів Постачальник (СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз") зобов'язується передати у власність Покупця (ТОВ Фірма "Ланда ЛТД") згідно видатковою накладною, а Покупець відповідним чином прийняти та оплатити нафтопродукти, що поставляються. Тобто, за умовами згаданих договорів обов"язок поставити, а відтак транспортувати нафтопродукти покладався на СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз".

Встановлено, що перевезення нафтопродуктів СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз" на договірних умовах оформлювались товарно-транспортними накладними.

Крім того, матеріали справи містять копії первинних документів, які підтверджують отримання зазначених ПММ та понесені витрати позивача, зокрема: товарно-транспортні накладні (форма №1-ТТН), які підтверджують транспортування з відмітками про приймання-передачу товарно-матеріальних цінностей (ІІ том, а.с. 60-270, V том, а.с. 72), акти приймання нафтопродуктів (ІV том, а.с. 1-250, V том, а.с. 1-70), головна книга на 2006-2007 роки, що підтверджує зміну руху активів підприємства (ІІІ том, а.с. 150-188), журнали обліку надходження нафтопродуктів на АЗС №04/2006 за ІV квартал 2006 року, №01/2007 за І квартал 2007 року, №02/2007 за ІІ квартал 2007 року, №03/2007 за ІІІ квартал 2007 року, №04/2007 за ІV квартал 2007 року, №03/2008 за ІІІ квартал 2008 року, №01/2008 за І квартал 2008 року№ 02/2008 за ІІ квартал 2008 року (ІІІ том, а.с. 189-223), виписка по рахунку про оплату товару (V том, а.с. 73-74).

З аналізу перелічених вище первинних документів можна ідентифікувати, що послуги по перевезенню надавались СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз", а замовником є ТОВ Фірма "Ланда ЛТД", оскільки вони містять всю необхідну передбачену законодавством інформацію, а саме: замовник, виконавець, перевізник, вантажовідправник, вантажоодержувач, номер автомобіля, дату, місцезнаходження, обсяг (кількість), вартість (суму), які завірені підписами та печаткою.

Крім того, суд вважає, що окремі недоліки при оформленні первинних бухгалтерських документів не роблять їх недостовірними чи недійсними та не спростовують висновок про реальність проведеної господарської операції.

Також, як пояснили представники позивача придбані нафтопродукти були в подальшому реалізовані споживачам, а з отриманого прибутку сплачений податок.

Вказана обставина не заперечується актом перевірки та представником податкової інспекції.

Таким чином, податковим органом при проведенні вищевказаної перевірки та при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині не взято до уваги те, що у ТОВ Фірма "Ланда ЛТД" наявні усі первинні документи, які надають право віднести витрати на придбання нафтопродуктів до складу валових витрат.

Також, податковий орган зазначає, що в порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" підприємством включено до складу валових витрат послуги з розробки бізнес плану та фінансового плану (розроблений на 5 років) в сумі 25000 грн. для отримання кредиту в установах банку на будівництво АТНКС та придбання нафтопродуктів.

У зв"язку із зазначеним порушенням оскаржуваним рішенням позивачу визначено до сплати 6251 грн. основного платежу та 3126 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Представник позивача вказав, що включення підприємством до складу валових витрат вартості послуг з розробки бізнес-плану та фінансового плану в сумі 25000 грн. (3 кв-ли 2007 року) є правомірним, оскільки бізнес-план та фінансовий план могли бути використані підприємством тільки в другому півріччі 2007 року.

Однак, такі доводи позивача суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" нематеріальний актив - об'єкти інтелектуальної, в тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані у порядку, встановленому відповідним законодавством, об'єктом права власності платника податку.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року №242 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а саме 2007 рік), нематеріальний актив - немонетарний актив, який не має матеріальної форми, може бути ідентифікований та утримується підприємством з метою використання протягом періоду більше одного року (або одного операційного циклу, якщо він перевищує один рік) для виробництва, торгівлі, в адміністративних цілях чи надання в оренду іншим особам.

Слід зазначити, що бізнес-план є плановим документом, який відображає техніко-економічне обґрунтування комерційної діяльності на відповідний період, а тому, на думку суду, його не можна віднести до об'єкту інтелектуальної власності, оскільки ст. 41 Закону України "Про власність" дано чітке визначення об'єкту права інтелектуальної власності (об'єктами права інтелектуальної власності є твори науки, літератури та мистецтва, відкриття, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, раціоналізаторські пропозиції, знаки для товарів і послуг, результати науково-дослідних робіт та інші результати інтелектуальної праці).

Таким чином, бізнес-план не є обєктом інтелектуальної або промислової власності, а відтак не відноситься до нематеріальних активів в розумінні пп. 5.4.2 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР.

Крім того, суд враховує ту обставину, що зазначені бізнес-план та фінансовий план розроблялися з метою отримання кредиту в установах банку на будівництво автозаправної станції, тобто основного засобу. Таким чином, суд погоджується з позицією податкового органу, що віднесення суми витрат за отримані послуги повинні бути включені до вартості основного засобу та в силу приписів ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" шляхом амортизації відноситись до складу валових витрат.

З огляду на що, суд погоджується з висновками податкового органу в цій частині, а відтак вважає правомірним нарахування податкових зобов"язань та штрафної санкції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що позивачем надано всі підтверджуючі документи передбачені законодавством, які обґрунтовують правомірність включення до складу валових витрат витрати повязані з придбанням нафтопродуктів у СПД ОСОБА_1 і ТОВ "Нафтосоюз", суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а податкове повідомлення-рішення скасуванню в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 642075 грн. та штрафної (фінансової) санкції в сумі 321037 грн.

Керуючись ст.ст. 86,94, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2009 р. № /0 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 642075 грн. та штрафної (фінансової) санкції в сумі 321037 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос