Справа № 22-а-1566/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
04 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду київської області у складі:
головуючого: судді Приходька К.П., суддів: Верланова С. М., Іванової І. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 10 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бородянському районі Київської області про визнання відмови у перерахунку пенсії неправомірною, зобовязання провести перерахунок пенсії та стягнення недоотриманих сум, -
1 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому посилався на те, іо він є інвалідом 1 групи внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками аварії на [орнобильській АЕС, віднесений до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської атастрофи, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну цоров"ю у значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської атастрофи".
Крім того відповідач виплачував йому доплату за проживання у зоні посиленого адіоекологічного контролю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської атастрофи" також значно в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 39 зазначеного Закону, тобто розмірі - одна мінімальна заробітна плата.
Разом з тим, відповідач виплачував йому щомісячну державну соціальну допомогу як дитині ійни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 "Про еякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" також значно в меншому озмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто в озмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій та ідвищення пенсії, то просив суд зобов»язати відповідача провести перерахунок з січня 2007 оку по жовтень 2009 року державної пенсії, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, арахувавши державну пенсію у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зобов»язати відповідача провести з січня 2007 року по жовтень 2009 року перерахунок йому иплати як непрацюючому пенсіонеру відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і оціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", арахувавши йому щомісячну грошову доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.
Зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу невиплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з січня 2007 року по жовтень 2009 року.
Постановою Бородянського районного суду Київської області від 10 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобов»язано УПФУ у Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 11.11.2008 року по 31.10.2009 року згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нарахувавши державну пенсію по інвалідності у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобовязано відповідача провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 з 11.11.2008 року по 31.10.2009 року згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката^ЛЫш», нарахувавши щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посЯ^гого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Зобов»язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу недоотриманої щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 11.11.2008 року по 31.10.2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В іншій частині в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі УПФУ у Бородянському районі Київської області просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апелщШга скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року № 106 з наступними змінами віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, інвалід І групи, перебуває на обліку в УПФУ у Бородянському районі як непрацюючий пенсіонер та отримує державну пенсію по першій групі інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, підвищення пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю та щомісячну надбавку до пенсії, як дитина війни.
Встановлено, що підвищення пенсії відповідачем здійснювалось позивачу у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто 5,20 грн.
Щомісячна державна соціальна допомога як дитині війни виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", з 22.05.2008 року - 48,10 грн., з 1 липня -48,20 грн, з жовтня- 49,80 грн.
За змістом ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі - одна мінімальна заробітна плата.
Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по першій групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.
Згідно ст. 50 даного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам першої групи - 100 процентів мінімальної пеноЦЬі віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Тобто, відповідно до ст. ст. 39, 49, 50, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на державну пенсію по першій групі інвалідності не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком та на підвищення пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі - одна мінімальна заробітна плата.
Разом з тим, згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується заміїщ^рнсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.
Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.
Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.
По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Бородянському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтрвШ' у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8- іі^рнкту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пржту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .
Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
З урахуванням наведеного, приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 39, 49, 50, 53, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії по першій групі інвалідності не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, на підвищення пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі - одна мінімальна заробітна плата, та на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
При суд обгрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами таприйшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.
Також суд прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинегі був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.
Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. ст. 197, 198,200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,
апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області залишити без задоволення, постанову Бородянського районного суду Київської області від 10 грудня 2009 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної силу.