Справа № 2а-1870/1266/12
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/1266/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Олійника А.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве обєднання "Львівська залізниця" (далі по тексту позивач, ДТГО "Львівська залізниця"), звернулося до суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту відповідач, Сумський прикордонний загін), в якому просило скасувати постанову № 92 від 26.01.2012 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення на ДТГО "Львівська залізниця" штрафу в сумі 8500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був проїзний документ на проїзд у залізничному транспорті, провідник не створював перешкод у проїзді, в обов'язки провідника входить лише попередження під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, у тому числі документи на право перетинання державного кордону України, а тому відсутня вина залізниці у скоєнні адміністративного правопорушення. Крім того, провідник вагону ОСОБА_3 не є законним представником у розумінні представництва юридичної особи, а тому протокол № 530019 від 16.01.2012 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень складено без участі представника перевізника.

Відповідач проти позову заперечував повністю, вважав постанову № 92 від 26.01.2012 про накладення штрафу в розмірі 8500,00грн. прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинам справи (а.с.30-36).

Позивач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.29), надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с.49).

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, зазначених у письмовому запереченні, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 16.01.2012 о 01год. 00хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу № 78 сполученням Ковель Москва у вагоні № 13 було виявлено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пред'явив на паспортний контроль посвідчення водія, намагаючись при цьому здійснити незаконний перетин Державного кордону України в пункті контролю через державний кордон "Зернове" Сумського прикордонного загону без документів на право перетину державного кордону.

Вказані обставини зафіксовані у протоколі про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень № 530019 від 16.01.2012 (а.с.12-14) (далі по тексту протокол). У протоколі зазначено особу представника перевізника провідник вагону № 13 ОСОБА_3, копія посвідчення на імя ОСОБА_3 (а.с.46), відповідно до якого вона працює на посаді провідника. ОСОБА_3 була присутня при складанні протоколу, що підтверджується її підписом (а.с.12). Крім того, у громадянина ОСОБА_2 та у свідка були відібрані письмові пояснення (а.с.39,40).

Згідно п. 10 протоколу перевізником не виконано обовязок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира (пасажирів) документів, необхідних для вїзду до держави прямування (транзиту), що призвело до спроби перевезення через державний кордон України одного пасажира, а саме громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (водійські права) посвідчення водія серії ВКВ № 005452, виданого 15.05.2007.

На підставі вказаного протоколу 26.01.2012 першого заступника начальника Сумського прикордонного загону винесено постанову № 92 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою до позивача застосований штраф у розмірі 8 500, 00 грн. (а.с.10-11).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

- залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі;

- міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до п. 4 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 за № 751 пункти пропуску через державний кордон України класифікуються: 1) за категоріями - міжнародні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів будь-яких держав, а також осіб без громадянства); міждержавні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів України і суміжної держави); місцеві (пропуск через державний кордон громадян України і суміжної держави, які проживають у прикордонних областях (районах), і транспортних засобів, що їм належать, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 2) за видами сполучення - для автомобільного, залізничного, морського, пішохідного, повітряного, поромного і річкового; 3) за характером транспортних перевезень - пасажирські, вантажні, вантажно-пасажирські (з обмеженням або без обмеження вантажопідйомності транспортних засобів); для окремих видів транспортних засобів (військових кораблів, морських та річкових суден); для окремих видів операцій (перевалка вантажів, проведення ремонтних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 06.04.1998 за № 457 - міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Згідно з п. 1.4. "Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті", затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державною податковою адміністрацією від 24.10.2001 за № 712/431, міжнародне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, вантажобагажу, багажу та пошти між Україною та іншими державами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" від 10.01.2002 за № 2920 (далі по тексту Закон № 2920) протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є провідником вагону № 13, що підтверджується посвідченням на імя ОСОБА_3 (а.с.46). Таким чином, суд вважає, що вона є представником перевізника, а відтак протокол про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень підписаний уповноваженою особою.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16.01.1997 (далі по тексту Угода) громадяни держав однієї Сторони можуть вїжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз, по документам, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, зазначеним в Додатках 1 і 2.

У Додатку № 2 до Угоди вказано вичерпний перелік документів для вїзду, виїзду і пересування територією Російської Федерації громадян України: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт. Отже, посвідчення водія не передбачено вказаним вище переліком.

Таким чином, виходячи з положень Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень та Угоди суд приходить висновку, що у громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні документи, необхідні для вїзду до держави прямування.

Посилання позивача на те, що преамбулою Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень встановлено відповідальність перевізників за не виконання обовязку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для вїзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через Державний кордон України без необхідних документів є безпідставним.

Так, згідно ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Варто зазначити, що Сумський прикордонний загін погоджується із твердженням позивача в частині, що стосується вимог п.п. 2.5. та 2.6 "Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення", затвердженої спільним наказом Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України та Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.10.2009р. № 745/926/1032 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.11.2009р. № 1036/17052), а саме, що провідник пасажирського вагону зобов'язаний лише попереджувати під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи. Але поряд із цим зауважує, що вказана Технологія є підзаконним нормативно-правовим актом органів виконавчої влади. Прямий обов'язок перевізників здійснювати у пасажирів перевірку перед початком міжнародних пасажирських перевезень документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, передбачений вищим за силою нормативним актом - Законом України "Про залізничний транспорт", а саме статтею 22-1: перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, з огляду на те, що перевізником не було виконано обовязку перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, факт чого не було спростовано в судовому засіданні, суд приходить висновку, що відповідачем оскаржувана постанова № 92 від 26.01.2012 про накладення на ДТГО "Львівська залізниця" штрафу в сумі 8500,00 грн. була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законом України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, Законом України Про залізничний транспорт, а тому суд не вбачає підстав для її скасування та задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень № 92 від 26.01.2012 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 23.03.2012 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов