Справа № 28407/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р.справа № 2а-2325/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі, Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі, Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу неправомірним та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах,-

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі, Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати рішення комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсії при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі призначити йому пенсію на пільгових умовах згідно п. «а»ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після досягнення ним 55-річного віку..

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено. Рішення комісії з розгляду питань пов'язаних з призначенням пенсії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.02.2009 року № 5 визнано протиправним та скасовано. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, згідно п. «а»ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після досягнення ним 55-річного віку, тобто, з 02 листопада 2008 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати постанову суду від 22 липня 2009 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Посилались на те, що оскільки підприємство, яке видало позивачу довідку про пільговий характер роботи, ліквідовано, ними проводилась перевірка обґрунтованості її видачі. Однак належних документів, які б містили відомості про те, що позивач повний робочий день був задіяний на перевозці марганцевої руди на Чкаловському та Марганцевському ГЗК їм надано не було, як не надано позивачем і копію наказу № 117 від 17.10.1994 року про проведення атестації робочих місць. Отже, відсутні підстави про зарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи з 15.07.1977 р. по 25.09.1978 р. та з 06.05.1980 р. по 11.01.1991 р. та призначення йому пенсії згідно п. «а»ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Представники відповідачів на останнє судове засідання до суду не зявились, просили розглядати справу за їх відсутності.

Позивач просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилався на те, що ряд водіїв, які працювали разом з ним, уже отримують пільгові пенсії за наявності таких же документиів, як і у нього, про що відповідачі не заперечували та надали до суду відповідні документи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 15.07.1977 року по 25.09.1978 року працював у Нікопольській автобазі № 6 шофером третього та другого класу великовантажних автомобілів КРАЗ з перевезення марганцевих руд згідно наказу № 257-к від 14.07.1977 р. (а.с. 13,14). З 06.05.1980 року по 11.01.1991 року у тій же самій автобазі він працював водієм на великовантажних автомобілях КРАЗ-КАМАЗ з перевезення марганцевих руд ( а.с.15), наявність такого стажу роботи дає йому право на отримання пільгової пенсії згідно п. «а»ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Даний висновок зроблений судом на підставі записів у трудовій книжці та при наявності довідки, виданої правонаступником автобази № 6 - АТЗТ «Нікопольська автобаза».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію на пільгових умовах мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці позивача ( а.с.13-15) з з 15.07.1977 року по 25.09.1978 року та з 06.05.1980 року по 11.01.1991 року він прийнятий водієм 3 та 2 класу на великовантажних автомобілях КРАЗ по перевезенню марганцевих руд.

Крім того, згідно довідки АТЗТ " Нікопольська автобаза " ОСОБА_1 з 15.07.1977 року по 25.09.1978 року та з 06.05.1980 року по 11.01.1991 року працював водієм великовантажних автомобілів КРАЗ - КАМАЗ, вантажопідйомністю 10-12 тон з перевезення відходів марганцевої руди на Чкалівському та Марганецькому ГЗК з повним 8-ми годинним робочим днем. Його робота була пов'язана з важким технологічним процесом і шкідливими умовами праці ( а. с. 38,39 ).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці про те, що довідка АТЗТ "Нікопольська автобаза " від 12.04.2004 року № 121 не протирічить діючому законодавству та містить усі необхідні відомості для призначення пенсії на пільгових умовах, передбачені абз. 1 п. 11 Постанови Правління Пенсійного Фонду України "Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років" від 10.11.2006 № 18-1 більш того, у архівному відділі Нікопольської міської ради є відомості про заробітну плату позивача, його особова картка та картка форми Т - 2, які згідно ОСОБА_2 соціального забезпечення України та корпорації "Укравтотранспорт" від 25.03.1992 N 1/17-09-73 (№ 02-3) " Про порядок підтвердження стажу роботи водіїв автомобілів для призначення пільгової пенсії " є підставою для обчислення стажу роботи водіїв, на підставі якого повинні призначатися пільгові пенсії.

Норми цього ОСОБА_2 не суперечать чинному законодавству України, зокрема Постанові Правління Пенсійного Фонду України "Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років" від 10.11.2006 N 18-1, а тому його застосування можливе нарівні з іншими нормативними актами.

Оскільки Рішенням комісії при Головному Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.02.2009 року № 5 відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за п.5 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи з 15.07.1977 року по 25.09.1978 року та з 06.05.1980 року по 11.01.1991 року лише з тих підстав, що документів про зайнятість ОСОБА_1 на роботах, передбачених ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", архівом не надано ( а.с.11), то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вказане рішення не узгоджується з положеннями ч.3 ст.2 КАС України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити і про те, що згідно пунктту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідачі у судовому засіданні не заперечували, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які також працювали, як і позивач, на Автобазі № 6 уже призначена пільгова пенсія за віком відповідно до пункту "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", про що надали до суду апеляційної інстанції відповідні документи ( а.с.91-94).

Вказане, на думку колегії, свідчить про те, що рішення відповідача прийнято без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, а тому судом першої інстанції правомірно визнано визнано протиправним та скасовано.

Посилання апелянта на відсутність у позивача копії наказу № 117 від 17.10.1994 року про проведення атестації робочих місць колегією суддів також визнається безпідставним, оскільки, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, така атестація мала проводитись лише після серпня 1992 року, крім того, у таких справах обовязок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на субєкта владних повноважень, а не на позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд керувався п.10 оглядового листа Вищого адміністративного суду України № 1406/100/13-08 від 14.08.2008 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення».

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі, Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2009 року Залишити без змін. .

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний тест постанови складено 06 жовтня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Д.В. Чепурнов