Справа № 34457/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2010 р. справа № 2а-400/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Нагорної Л.М. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу

на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 17 вересня 2009р.

у справі № 2а-400/09 (категорія статобліку 2.19.6)

за позовом: ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до: Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу

про зобовязання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, -

ВСТАНОВИЛА:

13.04.2009 р. позивач звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу (далі УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу) про визнання дій протиправними, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії за період, з урахуванням уточнених позовних вимог, з січня 2006 р. по червень 2009 р. в сумі 4289 грн. 40 коп., зобовязання відповідача надалі виплачувати соціальну допомогу згідно вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 17 вересня 2009р. у справі №2а-400/09 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як дитині війни недоплаченої державної соціальної допомоги за 2007 2008 рік та за січень червень 2009 року у сумі 2399 грн. 50 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального права, та постановлення судом рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що просить відмовити апелянту у їх вимогах, викладених в апеляційній скарзі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач народився 06.01.1940 р., і відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, позивач набув статус «дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі і ст. 6 вказаного Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус «дитини війни», на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, яким позивачу, як особі з статусом «дитини війни»у 2006, 2007 році не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яке повинно було бути розраховане виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, а у 2008, 2009 роках вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10%.

Обґрунтовуючи рішення щодо вимог позивача, які стосуються 2006-2007 р. р., суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що за захистом прав, порушених у 2006-2007 р. р., позивач звернувся лише у квітні 2009 р.

Будь-яких доказів щодо наявності поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм ст. ст. 99, 100 КАС України та безпідставності задоволення позовних вимог, предявлених стосовно 2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, рішення суду слід скасувати. У задоволенні позовних вимог, що стосуються 2006-2007 р. р., відмовити. Стосовно вимог, предявлених за 2008 р., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 щодо внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»не передбачено обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі викладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року включно. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу донарахувати та виплатити ОСОБА_1 у періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням раніше здійснених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

До того ж, колегія суддів вважає вимоги позивача щодо здійснення нарахування та виплат протягом невизначеного строку такими, що суперечать діючому законодавству та не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визначає, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначався згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дорівнював прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на норми постанови Кабінету Міністрів України № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" також не приймаються колегією суддів, як такі, що не відповідають нормам ч. 2 ст. 9 КАС України, згідно якої визначено пріоритет Закону над підзаконним нормативним актом.

На підставі викладеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 17 вересня 2009р. скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу донарахувати та виплатити ОСОБА_1 у періоди з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням раніше здійснених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанову виготовлено у повному обсязі 13.08.2010 р.

Головуючий суддя Л.П.Туркіна

суддя Л. М. Нагорна

суддя О. А. Проценко