Справа № 824/989/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/989/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області до державної виконавчої служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Сокирянська виправна колонія №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області про скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином.

30 січня 2012 року на адресу підприємства надійшло постанова про арешт коштів боржника на рахунках в ПАТ "Державний Ощадний банк України".

Державне підприємство "Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу ДПтС України в Чернівецькій області №67" за період 2012-2015рр. обслуговувалось в Сокирянському відділені АТ "Райффайзен банк Аваль". Станом на 01.05.2015 року Сокирянське відділеня "Райффайзен банк Аваль", в якому знаходились діючі рахунки Державного підприємства "Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу ДПтС України в Чернівецькій області №67" було закрито, з'явилась потреба у розблокуванні рахунків в ПАТ "Державний Ощадний банк України", якими підприємство не користувалось з 2012 року.

Постанова від 26.01.2012 року ДВС Сокирянського РУЮ про арешт коштів Державного підприємства "Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу ДПтС України в Чернівецькій області №67" практично паралізувала роботу підприємства, що унеможливлює проведення розрахунків із виплати заробітної плати працівників та засуджених. Стало неможливим проводити розрахунки із Сокирянською ОДПІ, Пенсійним фондом, фондами соціального страхування та іншими бюджетними установами постачальниками матеріальних цінностей.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що арешт накладено в порядку виконання зведеного виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів, виданих Чернівецьким окружним адміністративним судом. Пояснив, що у відповідача немає підстав знімати арешт з рахунків, зазначених позивачем.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, з таких міркувань.

Судовим розглядом встановлено, що позивач, Державне підприємство Сокирянської виправної колонії №67 підпорядковане відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області та засноване на державній власності, належить до сфери управління Державної пенітенціарної служби України, яка є його засновником.

Основним видом діяльності Підприємства Сокирянської ВК № 67 є видобуток каменю стінового та борошна вапнякового підземним способом.

26 січня 2012 року головним державним виконавцем відділу ДВС Сокирянського РУЮ накладено арешт на кошти в межах суми - 721354,11грн., що містяться на відкритих на ім'я боржника - СВК № 67 рахунках № 00; №2700; №8601 в ПАТ "Державний Ощадний банк України", МФО - 356334.

Даний арешт накладено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження по виконанню:

виконавчого листа № 2а-2899, виданого 21.10.2010 року Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з СВК № 67 на користь УПФУ в Сокирянському районі боргу в розмірі 144714,17 грн., постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі - 14471,41 грн. та постанови державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40,00 грн.;

виконавчого листа № 2а-2470, виданого 10.10.2011 року Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з СВК № 67 на користь ОДПІ в Сокирянському районі боргу в розмірі - 237521,79 грн., постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі - 23752,17 грн. та постанови державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40,00 грн.;

виконавчого листа № 2а-662, виданого 07.12.2010 року Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з СВК № 67 на користь УПФУ в Сокирянському районі боргу в розмірі - 150656,45 грн., постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі - 15065,64 грн. та постанови державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40,00 грн.;

виконавчого листа № 2а-493, виданого 25.03.2010 року Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з СВК № 67 на користь УПФУ в Сокирянському районі боргу в розмірі - 115530,95 грн., постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі - 11553,09 грн. та постанови державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40,00 грн.;

вимоги № Ю-77-У виданої 05.11.2011 року УПФУ про стягнення з СВК № 67 на користь УПФУ в Сокирянському районі боргу в розмірі - 7171,31 грн., постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі - 717,13 грн. та постанови державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 40,00 грн.

Разом з тим, з повідомлених позивачем обставин, слідує, що 01.05.2015 року Сокирянське відділеня "Райффайзен банк Аваль", в якому знаходились діючі рахунки ДП "Сокирянська виправна колонія №67" було закрито, з'явилась потреба у розблокуванні рахунків в ПАТ "Державний ощадний банк України", якими підприємство не користувалось з моменту накладення на них арешту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 2 Закону №606-XIV передбачає, що органи і посадові особи, які здійснюють примусове виконання рішень та провадять окремі виконавчі дії. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Як встановлено судом, жоден із вказаних позивачем виконавчих документів, боржниками добровільно не виконано.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень згідно із ст. 32 Закону №606-XIV є: 1)звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У відповідності до ч. 3 ст. 65 Закону №606-XIV державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про

накладення арешту.

Отже, на виконання зазначеного вище зведеного виконавчого провадження та у відповідності до наведених вище вимог чинного законодавства, відповідачем постановою накладено арешт на рахунки позивача.

Разом з тим, зняття арешту з коштів відбувається за наслідками завершення виконавчого провадження.

Статтею 50 Закону №606-XIV визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається.

Статтею 60 Закону №606-XIV передбачено інші підстави зняття арешту з майна.

Зокрема, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналізом вище наведених положень Закону №606-XIV в співставленні з правовідносинами, які склалися між позивачем і відповідачем, суд приходить до наступних висновків.

Позивач є підприємством, яке засноване на державній власності та не здійснює комерційної діяльності. Основною метою є залучення засуджених, які відбувають покарання у Сокирянській виправній колонії (№67) до суспільно-корисної праці.

Основний вид діяльності позивача є сезонним, а коштів від реалізації готової продукції не вистачає на утримання засуджених та для сплати поточних боргів, що свідчить про важке матеріальне становище позивача.

Водночас, постанова про арешт рахунків від 30 січня 2012 року блокує та унеможливлює проведення розрахунків по виплаті заробітної плати працівникам та засудженим, а також проведення розрахунків з податковим органом, Пенсійним фондом, фондами соціального страхування та іншими бюджетними установами, - що як наслідок спричиняє появу нових боргів.

Більше того, на арештованих згідно постанови рахунках відсутні кошти, а надходження на них коштів виключається самим арештом. Тобто арешт, який мав би сприяти у виконанні рішення судів в даному випадку є нелогічним та невиправданим, так як саме його зняття може сприяти у надходженні на рахунки коштів та поступовому погашенню боргів позивача.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних інших документів, що б свідчили про рух даного виконавчого провадження, чи інформації щодо стадії, на якій перебуває дане виконавче провадження.

Тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для зняття арешту з рахунків позивача в ПАТ "Державний Ощадний банк України", накладеного постановою ВДВС Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області від 30.01.2012 року, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки, згідно з приписами Закону №606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, належним способом захисту права позивача в даному випадку є зобов'язання ВДВС зняти такий арешт.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати ВДВС Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області зняти арешт з коштів ДП "Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області №67" на рахунках №00; №2700; №8601 в ПАТ "Державний Ощадний банк України", МФО - 356334.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 23 липня 2015 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка