Справа № 28883/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2010 р. справа № 2а-4/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості по пенсії

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2007 р. ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості по пенсії, де посилаючись на те, що є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалідом 3 групи, в звязку з чим просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з лютого 2007 р.(а.с.4-5).

В червні 2007 р. позивач уточнив позовні вимоги. Та просить визнати дії відповідача незаконними, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягти на користь позивача 38 513 грн 02 коп невиплачену різницю пенсії за період з 01.01.2005 р. по квітень 2007 р., та зобовязати відповідача нарахувати пенсію з 01 травня 2007 р. (а.с.19-24).

В листопаді 2007 р. позивач уточнив позовні вимоги, прохаючи суд визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування позивачу пенсії за період з 01.01.2005 р. по 31.10.2007 р., зобовязати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію, починаючи з 01.11.2007 р. та стягти матеріальну шкоду, спричинену неправомірними нарахуваннями пенсії за період з 01.01.2005 р. по 31.10.2007 р. в розмірі нижчому за розмір державної та додаткової пенсії, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і в розмірі 54842 грн 68 коп (а.с.69-79).

В листопаді 2007 р. позивач уточнив позовні вимоги, прохаючи суд визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахуванн6я позивачу за період з 01.01.2005 р. по 31.10.2007 р. державної та додаткової пенсії в розмірі нижчому, ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати відповідача починаючи з 01.11.2007 р. нараховувати та виплачувати позивачу державну та додаткову пенсію відповідно Закону, та стягти з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену неправомірним нарахуванням пенсії за період з 01.01.2005 р. по 31.10.2007 р. в розмірі нижчому, ніж передбаченого Законом в розмірі 69 494 грн 91 коп (а.с.98-108).

В серпні 2009р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування та виплати позивачу в період з січня 2005 р. по травень 2009 р. державної та додаткової пенсії, стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену пенсію в розмірі 60 539 грн 64 коп, матеріальну шкоду в розмірі 30 521 грн 27 коп та зобовязати відповідача починаючи з 01.06.2009 р. нараховувати та виплачувати позивачу пенсію, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та постраждалому 1 категорії інваліду 3 групи (а.с. 162-168).

Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинську проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, а тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 31-32;174-175).

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.08.2009 позов задоволений частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 незаконною, та зобовязано відповідача перерахувати та виплатити позивачу різницю пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з 01.01.2005 р. по 31.12.2007 р., а в іншій частині позову відмовлено (а.с.188-190).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову суд в частині відмови в визнанні неправомірними дій відповідача з нарахування та виплати позивачу в період з січня 2005 р. по травень 2009 р. державної та додаткової пенсії, в стягненні недоплаченої державної та додаткової пенсії за період з 01.01.2008 р. по 01.05.2009 р. та відмови в стягненні фактичної суми за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2007 р., відмови в стягненні матеріальної шкоди в розмірі 30 521 грн 27 коп, та відмови в зобовязанні відповідача, починаючи з 01.06.2009 р. нараховувати та виплачувати позивачу державну та додаткову пенсію відповідно Закону України (а.с.197-202).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.206-211).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач просив задовольнити його апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував. Представник відповідача просила задовольнити апеляцію відповідача, та проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечувала.

Переглядаючи справу, колегія суддів не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно посвідчення, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи. Згідно довідки МСЕК йому встановлена інвалідність 3 групи безстроково. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС (а.с.6;7;8).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 31.12.2003 р. по 06.01.2006 р. перебував на обліку у відповідача та отримував згідно заяви пенсію за віком. З 06.01.2006 р. згідно заяви ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А з 21.01.2008 р. ОСОБА_1 за його заявою переведений та отримує до цього часу пенсію за віком.(а.с.174-175).

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не міг бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи, саме, з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

Відповідно частини 4 статті 9 КАС України, в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є обґрунтованими.

Однак, встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в квітні 2006 р. та до суду в лютому 2007 р.

Відповідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними щодо відмови в перерахунку пенсії з 01.01.2005 р., оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо перерахунку пенсії позивач знав щомісячно при отриманні пенсії та до Управління Пенсійного фонду України звернувся тільки в квітні 2006 р., а в суд з позовом звернувся лише 09.02.2007 року, тобто, з пропуском встановленого законодавством строку. Окрім того, з 01.01.2005 р. по 06.01.2006 р. отримував пенсію за віком згідно поданої заяви.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки в суді першої інстанції представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення відносно визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2005 р. по 09.02.2006 р. неправомірними та зобовязання перерахувати пенсію.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що відповідач зобовязаний здійснити позивачу перерахунок державної пенсії за період з 09 лютого 2006 р. по 21 січня 2008 р. та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю за період з 09 лютого 2006 р. по 06 серпня 2009 р. відповідно ст..ст. 54,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг позивача та відповідача, скасування постанови суду та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2009 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - незаконними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію за період з 09 лютого 2006 року по 21 січня 2008 року та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю за період з 09 лютого 2006 р. по 06 серпня 2009 р. відповідно ст.ст. 54,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з врахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця з дня складання в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Божко

Судді Я.В. Семененко

ОСОБА_2