Справа № 2а-6998/09/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 2а-6998/09/1770

24 березня 2010 року 16год. 35хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: не з`явився, третьої особи позивача: представник < Текст > третьої особи відповідача: представник < Текст >
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до Військова частина НОМЕР_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про визнання бездіяльності незаконною

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 . У позовній заяві позивач просив визнати бездіяльності відповідача щодо не відшкодування позивачу витрат на службове відрядження протиправною, зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу витрати на службове відрядження, а саме виплатити добові (за період з 30 червня 2008 року по 22 вересня 2008 року) та відшкодувати витрати на проїзд з м.Рівне до м.Полтава та назад згідно з нормами, встановленими чинним законодавством України.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві. Зокрема зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом від 27.06.2008 року № 120 позивач була відрядження у військову частину НОМЕР_3 (м.Полтава) для проходження спеціальних курсів з підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом. Позивач була у відрядженні в період з з 30 червня 2008 року по 22 вересня 2008 року. Квитки на проїзд позивач придбавала за власні кошти. Згідно з вимогами директиви Міністра оборони України № Д-1 від 11 січня 2001 року "Про проведення заходів щодо ефективного використання коштів та скорочення витрат на службові відрядження", у разі направлення військовослужбовців у службове відрядження за завданням або за викликом вищих штабів та управлінь, відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням здійснювати за рахунок коштів штабу чи управління, за завданням або за викликом якого здійснюється відрядження. Авансовий звіт позивач подавала до військової частини НОМЕР_1 . На неодноразові звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 , відповідач не виплатив позивачу виплат на відрядження. Просили позов задоволити повністю.

Відповідач направив до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає, що позивач не знаходиться на грошовому забезпечення у військовій частині НОМЕР_4 .

Відшкодування військовослужбовцям витрат на службові відрядження здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України", "Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил витрат на службові відрядження в межах України", затвердженої наказом Міністра оброни України від 17.01.2000 року № 9. Підприємства, установи та організації, що направляють працівників у відрядження в межах України та за кордон, зобов`язані забезпечити їх коштами як аванс на поточні витрати у розмірах згідно з установленими нормами.

В кошторисі військової частини НОМЕР_1 на 2008 рік кошти на відшкодування військовослужбовцям, які проходять навчання, витрат на службові відрядження не передбачалися і не виділялися. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, справу розглянути без участі представника відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, розглянувши заперечення відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 - проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у м.Рівне. На виконання старшого начальника, за наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.06..2008 року № 120, позивач була відряджена у військову частину НОМЕР_1 (м. Полтава) для проходження спеціальних курсів з підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом. Позивач перебувала у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 в період з 30.06.2008 року по 22.09.2008 року, що підтверджується посвідченням про відрядження .

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до пункту 11 Постанови КМ України від 23.04.1999 року № 663 Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон зазначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, визначаються Міністерством оборони за погодженням з Міністерством фінансів України.

На виконання вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 663 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон", Наказом Міністра оборони України від 17.01.2000 року № 9 затверджено Інструкцію про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил витрат на службові відрядження в межах України.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Наказу, службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), в якій військовослужбовець проходить службу.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюється виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.

Відповідно до Директиви командувача військами Західного оперативного командування від 29.03.2009 року № Д-7, у разі направлення військовослужбовців у службове відрядження за завданням або за викликом вищих штабів та управлінь, відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням, має здійснюватися за рахунок коштів штабу чи управління, за завданням або за викликом якого здійснюється відрядження.

Позивач була направлена у службове відрядження відповідно до телеграми Буран начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_2 . А відтак, відшкодування витрат на відрядження позивачу повинно проводитись відповідно до Директиви командувача військами Західного оперативного командування від 29.03.2009 року № Д-7 за рахунок коштів штабу чи управління, за завданням або за викликом якого здійснюється відрядження.

Посвідчення про відрядження, квитки на проїзд позивач здала у військовій частині НОМЕР_1 , що відповідачем не заперечується.

Позивач письмово зверталася до відповідача з проханням виплатити їй витрати на відрядження , однак кошти позивачу виплачені не були. Разом з тим, у відповіді на звернення позивача, відповідач вказав, що в разі надходження коштів на здійснення видатків на відрядження, позивачу буде перерахована вся сума заборгованості. А відтак, відповідачем визнано свій обов`язок щодо виплати позивачу витрат на відрядження (добові та витрати на проїзд).

Таким чином, бездіяльність відповідача, пов`язані з відмовою позивачу у відшкодуванні витрат на відрядження є протиправною, а витрати на службове відрядження відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не можуть бути прийняті до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб`єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, не приймається до уваги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України, присуджуються на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити

Визнати бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на службове відрядження незаконною.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відшкодувати ОСОБА_1 витрати, а саме виплатити добові (за період з 30 червня 2008 року по 22 вересня 2008 року) та відшкодувати витрати на проїзд з м. Рівне у м. Полтаву та назад .

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Жуковська Л.А.