Справа № 21724/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2010 р. справа № 2а-5925/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Коршуна А.О.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 посв. № 181

відповідача: - ОСОБА_2 дов від 27.09.2010

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ВВС»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року

у справі № 2-а-5925/09/0470

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ВВС»

до Генеральної прокуратури України

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС»звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо неприйняття процесуального рішення по заяві ТОВ фірми «ВВС»про злочин; зобовязати Генеральну прокуратуру України провести перевірку по заяві ТОВ фірми «ВВС»№ 2/101 від 05.04.08 і прийняти процесуальне рішення по цій заяві, відповідно до вимог ст.97 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у термін, передбачений законом, за наслідками розгляду заяви позивача про скоєний злочин, не повідомив позивача про прийняте процесуальне рішення та не надіслав позивачу його копію, що свідчить про бездіяльність відповідача. Оскільки Кримінально-процесуальний кодекс України не передбачає можливість розгляду спорів про бездіяльність субєкта владних повноважень в порядку кримінального судочинства, такі спори розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року у відкриті провадження в адміністративній справі відмовлено з тих підстав, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і справу направити для розгляду справи по суті.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції зроблені неправильні висновки про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства через те, що предметом спору у даній справі є процесуальні дії працівників Генеральної прокуратури України, що виразилась у неприйнятті рішення згідно зі ст.97 КПК України. Порядок оскарження таких дії визначено главою 22 Кримінально-процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції зазначив, що порядок прийняття та розгляду заяв про злочини, порядок порушення кримінальної справи вирішується в порядку кримінального судочинства та регулюється главою 8 Кримінально-процесуального кодексу України. З посиланням, зокрема, на п.2 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, судом першої інстанції зроблений висновок, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з суті визначених позивачем спірних правовідносин, норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, що спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, є помилковим.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про прокуратуру»прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящому прокурору або до суду.

За пунктом 3.2 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 28 грудня 2005 року № 9гн, по кожному зверненню в прокуратурах усіх рівнів може бути виконана одна з таких дій: а) прийнято до розгляду, б) передано на вирішення до підпорядкованої прокуратури, в) направлено до іншого відомства, г) долучено до скарги, що раніше надійшла, або до матеріалів кримінальної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує до суду бездіяльність прокуратури у зв'язку з відсутністю належного реагування на заяву позивача і фактичного залишення заяви позивача без розгляду, а не у зв'язку з розслідуванням конкретних кримінальних справ, у звязку з чим посилання суду першої інстанції на положення глави 22 Кримінально-процесуального кодексу України в даному випадку є необґрунтованим.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 N 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначено, як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

В порядку, визначеному нормами Кримінально-процесуального кодексу України, розглядаються скарги на акти та дії службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури в частині провадження у кримінальній справі. Порядок оскарження в порядку кримінального судочинства бездіяльності органів прокуратури щодо розгляду ними заяв і скарг чинним законодавством не передбачено, внаслідок чого такі спори належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з визначенням, яке дано у пункті 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, даний спір за своєю суттю є адміністративно-правовим і підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі не зясував всіх обставин і неправильно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду.

Керуючись ст.195, 199, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ВВС»задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року у справі № 2-а-5925/09/0470 скасувати, направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: А.О. Коршун