Справа № 369/2218/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/36485/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив визнати протиправними дій щодо відмови в задоволенні клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання протиправним та скасування рішення №38 від 27.11.2013 року «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_4» та зобов»язати винести на засідання чергової сесії та розглянути клопотання про надання безоплатно у власність вказаної земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було винесено неправомірне рішення, яким порушено норми ст.118 Земельного кодексу України та обмежено позивача у праві на безоплатне набуття права власності на земельну ділянку.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в жовтні 2013 року позивач звернувся до відповідача із клопотанням, в якому відповідно ст.118 Земельного кодексу України просив надати йому безоплатно у власність земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га, в межах с.Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, додавши при цьому графічні матеріали.

Рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №38 від 27.11.2013 року «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_4» Позивачу відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки в доданих до клопотання графічних матеріалах відсутнє позначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки позивачем на виконання вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України не додано до клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце її розташування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно положень ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За приписами ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у певних розмірах і для будівництва і обслуговування жилого будинку в селах - не більше 0,25 га.

Положеннями ч.6, ст.118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено право особи, яка звернулася із клопотанням до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на судове оскарження відмови цих органів у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Із вказаних вище норм слідує, що причиною відмови у наданні дозволу на безоплатне отримання у власність земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них актів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач разом із клопотанням про надання земельної ділянки не подав необхідні графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, що є порушення ч.6 ст.118 Земельного кодексу України

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Пунктом 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем було порушено вимоги ч.6 ст.118 Земельного кодексу України щодо обов»язковості пред»явлення разом з клопотанням про надання безоплатно у власність земельної ділянки графічних матеріалів із зазначенням бажаного місці розташування земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)