Справа № 490/10528/13-а
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Хвістані К.В., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів до Миколаївської міської ради про оспорювання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів звернулась до суду з даним адміністративним позовом, просила скасувати рішення Миколаївської міської ради № 45/31 від 22 квітня 2010 року як таке, що прийняте з перевищенням повноважень.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач - Миколаївська міська рада - в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки представника відповідача матеріали справи не містять.

Вислухавши представників позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні фаткти та відповідні їм правовідносини.

Наказом ДПА України від 14 червня 2006 року № 355 "Про реорганізацію ДПІ у м. Миколаєві" Державну податкову інспекцію в м. Миколаєві було реорганізовано шляхом перетворення в Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві.

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 21 вересня 2011 року Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві було реорганізовано шляхом перетворення в Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України № 799 від 29 серпня 2012 року "Про реорганізацію деяких територіальних органів Державної податкової служби" та наказу Державної податкової служби № 883 від 03 жовтня 2012 року "Про реорганізацію деяких територіальних органів Державної податкової служби" Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби було реорганізовано шляхом приєднання до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів створене відповідно Указу Президента України № 141/2013 від 18 березня 2013 року "Про Міністерство доходів та зборів України" та постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 20 березня 2013 року, яка є правонаступником всіх прав та обов'язків Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів УРСР № 81 від 28 лютого 1992 року "Про передачу будівлі по вул. Рози Люксембург", 67 Державній податковій інспекції по м. Миколаїв" житлово-комунальний відділ Центрального району зобов'язано передати безоплатно зі свого балансу на баланс Державної податкової інспекції по м. Миколаєву будівлю по вул. Рози Люксембург (зараз вул. Нікольська) № 67, загальною площею 336,1 кв.м.

На виконання даного рішення 22 травня 1992 року складений акт про передачу на баланс Державної податкової інспекції по м. Миколаєву зазначеної будівлі.

18 червня 1997 року КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації видане реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, згідно якого частина будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 67, загальною площею 336,1 кв.м. належить Державній податковій адміністрації. Даний факт підтверджений також довідкою КП ММБТІ від 14 липня 2003 року вих № 2039.

Разом з цим, 22 квітня 2010 року Миколаївською міською радою прийняте рішення № 45/31, яким скасоване рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів УРСР № 81 від 28 лютого 1992 року "Про передачу будівлі по вул. Рози Люксембург", 67 Державній податковій інспекції по м. Миколаїв" на підставі п. 15 ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні".

Крім цього, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 грудня 2012 року № 1300 було вирішено оформити право власності на об'єкт нерухомого майна по вул. Нікольській, 67/3 за територіальною громадою м. Миколаєва.

Як слідує з матеріалів справи про прийняття вказаних рішень Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів стало відомо 16 липня 2013 року з листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 09 липня 2013 року вих. № 1288/02.02.01-22/10/14/13. За оскарженням рішення Миколаївської міської ради № 45/31 від 22 квітня 2010 року Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів звернулась до суду 16 вересня 2013 року. За такого, суд вважає, що позивачем строк на звернення до суду з даним позовом пропущений не був.

В силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно ст. 146 Конституції України інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

В силу п. 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно п. 15 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах їх повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів УРСР № 81 від 28 лютого 1992 року "Про передачу будівлі по вул. Рози Люксембург", 67 Державній податковій інспекції по м. Миколаїв", що не має нормативного характеру є виконаним.

Конституційний суд України у п. 5 свого рішення у справі № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) роз'яснив, що у Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (частина друга статті 144). Цьому конституційному положенню відповідають Закон, у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, та інші закони України, зокрема "Про столицю України - місто-герой Київ", згідно з частиною третьою статті 8 якого рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України зупиняються в установленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Системний аналіз цих конституційних і законодавчих положень та положень пункту 5 статті 121, пункту 9 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України свідчить, що на прокуратуру України покладено нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами місцевого самоврядування. Закон України "Про прокуратуру", прийнятий до набуття чинності Конституцією України, є чинним у частині, що не суперечить Основному Закону України, і передбачає порядок зупинення рішень органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України. Цим законом установлено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право опротестовувати акти виконавчих органів місцевих рад та вносити подання або протести на рішення місцевих рад залежно від характеру порушень. Протест прокурора приноситься до органу, який видав цей акт і зупиняє його дію, прокурору надається право звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним, і подача такої заяви зупиняє дію правового акта (частини перша, третя, четверта статті 21 Закону України "Про прокуратуру").

У зв'язку з наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду. При цьому Конституційний Суд України зазначає, що право прокурора оскаржувати до суду рішення органів місцевого самоврядування не є абсолютним, оскільки у Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії, а отже, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, як і право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55).

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, оскільки рішення Миколаївської міської ради № 45/31 від 22 квітня 2010 року в судовому порядку не оскаржувалось і скасоване не було, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Рішення Миколаївської міської ради № 45/31 від 22 квітня 2010 року "Про скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів від 28.02.1992 року № 81" скасувати.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Батченко