Справа № 826/8977/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2015 року № 826/8977/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання наказу протиправним, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування наказів від 10.03.2015 №270, від 17.04.2015 №319-о в частині, що стосується позивача; поновлення на посаді слідчого Слідчого відділу фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; зобов'язання внести до трудової книжки запис про анулювання запису про звільнення та про поновлення на посаді відповідно до вимог чинного законодавства.

Позов вмотивовано тим, що оскаржені накази є безпідставними, винесено з порушенням процедури прийняття таких наказів визначеної постановою Кабінету Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30.10.1998 №1716, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. Крім того позивач вказує, що він є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Проте вирок у кримінальній справі відсутній, отже його, позивача, отже оскаржені накази є протиправними.

Відповідач та третя особа без самостійних вимог на предмет спору заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору явку уповноваженого представника судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив службу на посаді слідчого Слідчого відділу фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Наказом Головного управління ДФС у місті Києві від 10.03.2015 №270 за неналежне виконання службових обов'язків, порушення пп. 1.1, 1.2, 1.3 п. 1, пп. 2.2 п. 2 посадової інструкції ОСОБА_1 затвердженої начальником Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві 08.12.2014, вимог ст. 2, 9, 40, 92, 93 Кримінального процесуального кодексу України та пп. 2.1 п. 2 Інструкції з організації діяльності слідчих підрозділів фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України, затвердженої наказом Міндоходів України від 28.05.2013 №130/ДСК, позивача звільнено з органів податкової міліції на підставі пп. 8 ст. 12 та ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Наказом від 17.04.2015 №319-о позивача звільнено з посади та податкової міліції в запас на п. 64 пп. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 №114.

Спірні правовідносини визначаються Податковим кодексом України, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 №114, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 348.1. ст. 348 Податкового кодексу України податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Згідно ч. 353.1. ст. 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 354.1. ст. 354 Податкового кодексу України посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ затверджених Законом України від 22.02.2006 №3460-4 (далі - Статут).

Відповідно до ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, зокрема і звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. «є» п. 64 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни.

Статтею 14 цього ж Статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень статтями 16 та 18 - строк їх накладення та виконання відповідно.

Так, згідно ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 16.01.2015 №13 з метою проведення службового розслідування за фактом порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000077 від 17.10.2014 за ч. 1 ст. 212 КК України працівниками слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві на підставі ст 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ призначено проведення службового розслідування відносно, зокрема, позивача.

Судом встановлено, що за результатом проведення службового розслідування во начальника ГУ ДФС у місті Києві 11.02.2015 затверджено висновок службового розслідування від 06.02.2015, копія якого долучена до матеріалів справи.

Згідно вказаного вище висновку службового розслідування в провадженні слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві знаходиться кримінальне провадження №0000077 від 17.10.2014 за ч. 1 ст. 212 КК України досудове розслідування по якому здійснювалось слідчими Любимовим С.О. та Кардашем М.В.

Відповідно до висновку службового розслідування вивченням матеріалів вказаного кримінального провадження та проведеним службовим розслідуванням встановлено, що досудове розслідування проводиться з порушенням вимог ст. 2, 9, 25, 28, 92 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов'язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов'язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов'язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Так, під час службового розслідування встановлено, що не зважаючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває понад три місяці у кримінальному провадженні не проведено першочергових слідчих дій.

З висновку службового розслідування вбачається, що в матеріалах провадження є Постанова Окружного Адміністративного суду м. Києва від 28.11.2014, якою позов ФОП ОСОБА_2 задоволено частково, а саме визнано протиправними дії ДПІ щодо винесення наказу від 26.08.2014 №1298 «Про проведення перевірки» та визнано протиправними дії ДПІ щодо проведення перевірки, за результатами якої складено акт №2575/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 19.09.2014. Проте, стан апеляційного оскарження вказаної постанови суду не з'ясовано, будь-які листи та запити щодо з'ясування даної інформації в матеріалах кримінального провадження відсутні. Також не відомо яким чином слідчими СВФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано та долучено до матеріалів провадження Постанову Окружного Адміністративного суду м. Києва від 28.11.2014.

Викладене свідчить про неналежне відношення слідчого до виконання своїх службових обов'язків та низький професійний рівень.

Крім того, слідчими не долучено інформацію щодо з'ясування стану оскарження податкових повідомлень-рішень прийнятих на підставі акту перевірки №2575/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 19.09.2014 в адміністративному порядку.

Слідчими не допитано свідка - ревізора-інспектора, якою проведено документальну перевірку, за результатом якої складено акт №2575/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 19.09.2014; не отримано реєстраційних та звітних документів; не отримано відповідної ухвали щодо надання тимчасового доступу до фінансово-господарських документів та відповідно не долучено до кримінального провадження копій таких документів; не призначено судово-економічної експертизи; не з'ясовано причин ненадання ФОП ОСОБА_2 на запит податкового органу первинних документів; не встановлено причин відсутності реєстрації ФОП ОСОБА_2 в якості платника ПДВ; не вжито заходів щодо встановлення підприємств контрагентів ФОП ОСОБА_2 та не допитано останніх в якості свідків.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 13.01.2015 позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом вимагання та одержання через посередника неправомірної вигоди у розмірі 250 000 грн. за прийняття завідомо незаконного рішення - закриття кримінального провадження, внесеного відносно ФОП ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 212 КК України.

В подальшому, наказом від 16.01.2015 позивача відсторонено від займаної посади.

Суд погоджується з доводами позивача, що станом на час прийняття оскаржених наказів у кримінальному провадженні відносно позивача не прийнято судового рішення.

Проте, позивача звільнено за порушення дисципліни, а не в порядку ст. 16 Статуту у зв'язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Факти викладені у висновку службового розслідування щодо неналежного відношення слідчого до виконання своїх службових обов'язків, не проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, низького професійного рівня, позивачем не спростовуються.

Не виявлено фактів на спростування висновків судового розслідування і судом під час вирішення справи, отже порушення позивачем згадуваних норм КПК України є обґрунтованим.

Права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування визначено п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, відповідно до якого зазначена особа має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Проте зазначені вище права реалізуються шляхом волевиявлення особи щодо якої проводиться службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 12.05.2015 №7703/10/26-15-09-0112 на адвокатський запит позивачу надано документи щодо призначення та проведення службового розслідування, суд не вбачає порушень відповідачем п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

З матеріалів справи вбачається, що позивача повідомлено засобами поштового зв'язку про виклик для надання пояснень, які отримано позивачем, проте позивач у визначений час не з'явився про що свідчать копії рапорту та акту про відмову у наданні пояснень від 16.02.2015.

Крім того, відповідно до ст. 14 Статуту відмова порушника від надання пояснень не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Щодо посилання позивача на лист УДППЗ «Укрпошта» від 19.06.2015, копія якого міститься в матеріалах справи, відповідно до якого листи, що були направлені на ім'я позивача повернулись не вручені у зв'язку із зазначенням неповної адреси, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що факт виявлених під час службового розслідування порушень позивачем норм КПК України, позивачем у позові не заперечується, позивач лише вказує на процедурні порушення.

Проте, процедурні порушення допущені під час проведення службового розслідування за наявності не спростованих позивачем факту вчинення дисциплінарного проступку не вказує на протиправність оскаржених наказів та не є підставою для їх скасування.

Щодо посилання позивача на ст. 36, 40 Кодексу законів про працю України суд зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються приписи спеціальних нормативно-правових актів, які визначають порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки, а не норми Кодексу законів про працю України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового суду України від 17.02.2015 №21-8а15.

Щодо доводів позивача, що при прийнятті оскаржених наказів відповідачем не враховано позитивні характеристики, висновки атестації, особисті дані та «робочу атмосферу» в колективі суд зазначає наступне.

Пунктами 26 та 27 Статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини. За вчинений дисциплінарний проступок накладається тільки одне стягнення. При визначенні виду і міри покарання беруться до уваги: характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Проте, Дисциплінарним статутом, а також іншими актами законодавства не передбачено обов'язкового врахування тих чи інших обставин як такі, що пом'якшують відповідальність особи в обов'язковому порядку.

Викладене свідчить, що відповідачем при оскаржувані накази прийнято з урахуванням характеру проступку, обставин за яких його було вчинено, наслідки такого проступку, тобто дотримано вимоги ст. 26 та 27 Дисциплінарного статуту.

Підсумовуючи викладене, позивачем не надано доказів на спростування висновків службового розслідування, оскаржені накази прийнято уповноваженою особою на підставі висновку службового розслідування, з дотримання порядку визначного Статутом та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 №114, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда