Справа № 805/10264/13-а
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової Ж.М.

при секретарі судового засідання Батигіні О.В.

за участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Державного підприємства «Донецька залізниця»

до: Державної фінансової інспекції в Донецькій області

про: скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Донецька залізниця» звернулося до суду із адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Донецькій області про скасування пунктів 2, 3, 4, 5 вимоги від 17.06.2013 №05-05.1-10-14/6938.

Позивач у судове засідання не з’явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник позивача не встигає прибути у судове засідання до 11-00 години оскільки час у дорозі займає більше п’яти годин, проте суд вважає, що позивач в третє не з’явившись у судове засідання, зловживає своїми правами. До того ж, у минулому судовому засіданні просив клопотанням зупинити провадження у справі до закінчення проведення Антитерористичної операції. Свої вимоги обгрунтовує протиправністю оскаржуваних пунктів вимоги як таких, що винесено відповідачем за відсутності повноважень на формування вимоги за результатами ревізії, проведеної на підставі звернення правоохоронного органу, а також як таких, що винесено на підставі хибних висновків акту ревізії щодо порушення позивачем вимог законодавства.

Відповідач направив на адресу суду письмові заперечення, з вимогами позивача не погоджується просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв’язку з неявкою сторін, відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Щодо заявленого позивачем клопотанням зупинити провадження у справі до закінчення проведення Антитерористичної операції, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо первинних документів, які стосуються проведеної відповідачем перевірки, за результатом якої складено спірну вимогу, відтак у задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як свідчать матеріали справи, Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Донецька залізниця» та його структурних підрозділів за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2013 року. Позапланова ревізія проводилась за зверненням СВ ЛВ на ст. Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці від 11 квітня 2013 року №10/1798, яке погоджено з прокурором Донецько-Ясинуватської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, та на підставі ухвал Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2013 року по справам № 250/1324/13-к, № 250/1325/13-к.

На підставі акту ревізії від 20.05.2013 №05.1-16/03, складеного за результатами проведеної ревізії та яким зафіксовано низку порушень фінансово-господарської діяльності ДП "Донецька залізниця", відповідачем сформовано та на адресу позивача надіслано вимогу від 17.06.2013 №05-05.1-10-14/6938 про усунення порушень, якою позивача, серед іншого, зобов'язано:

пунктом 2 вимоги - у зв'язку із встановленням ревізією проведення у травні, липні 2012 року зайвих виплат коштів підприємства на загальну суму 216270,50 грн. двом підрядним організаціям ТОВ "Радость" та ТОВ "НОРДСТРОЙ", внаслідок завищення в актах форми КБ-2в обсягів та вартості виконаних робіт з озеленення території залізничного вокзалу в м. Донецьк, а саме: завищення обсягів виконаних робіт по очищенню території від сміття, перевезенню сміття, плануванню та розбивці ділянки, які виконані не в повному обсязі та завищення вартості рулонного газону в порівнянні з середньо регіональними цінами на даний товар - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи та завищення вартості рулонного газону у сумі 161130,00 грн. по ТОВ "Радость" та у сумі 55 140,50 грн. по ТОВ "НОРДСТРОЙ", провести претензійно-позовну роботу з ТОВ "Радость" та ТОВ "НОРДСТРОЙ" щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг;

пунктом 3 вимоги у зв'язку із встановленням ревізією неоприбуткування в бухгалтерському обліку КМС-9 у повному обсязі рейок Р-65 3-ї групи отриманих при проведенні капітального ремонту колії, які відсутні в наявності, що призвело до незаконного списання (ліквідації) даних ТМЦ по обліку балансоутримувача колії ПЧ-17 на суму 233 720,52 грн. - провести позовну роботу з питання відшкодування винними особами суми порушень, у іншому випадку - стягнути з осіб, винних у незаконному списанні (ліквідації) матеріальних цінностей на суму 233 720,52 грн., шкоду у порядку та розмірі встановленому статтями 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України;

пунктом 4 вимоги - у зв'язку із встановленням ревізією факту недоотримання підприємством доходів внаслідок реалізації ВАТ "Запоріжсталь" рейок старопридатних Р-65 3-ї групи, вартість яких визначається внутрішньогалузевими нормативними документами Укрзалізниці, як металобрухту, що підтверджено висновками технічних фахівців ДП "Донецька залізниця" на суму 66 690,00 грн. - здійснити перерахунок вартості рейок старопридатних Р-65 3-ї групи ВАТ "Запоріжсталь"; стягнути суму недоотриманого доходу в розмірі 66 690,00 грн. за реалізовані рейки старопридатні Р-65 3-ї групи для ВАТ "Запоріжсталь"; в іншому випадку відшкодувати збитки за рахунок винних осіб, які допустили реалізацію рейок старопридатних Р-65 3-ї групи на користь ВАТ "Запоріжсталь", як металобрухт тобто за заниженою вартістю;

пунктом 5 вимоги - у зв'язку із встановленням за результатами проведеної інвентаризації рейок старопридатних Р-65 3-ї групи, які рахуються в бухгалтерському обліку КМС-9, нестачі даних ТМЦ на суму 742 229,20 грн. - стягнути з осіб винних у нестачі основних засобів та матеріальних цінностей матеріальну шкоду в порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116, з яких в порядку, визначеному вказаною постановою, перерахувати кошти в дохід Державного бюджету.

Вважаючи протиправними пункти 2, 3, 4, 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Донецькій області від 17.06.2013 №05-05.1-10-14/6938, державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до суду із зазначеним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2013, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 частково задоволено касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Донецькій області Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 та Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2013 скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Держфініспекцію визначено як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфініспекція утворена шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 2 Закону № 2939-XII).

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (пункт 2 Порядку проведення інспектування).

За правилами пунктів 45, 46 зазначеного Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Таке правило відповідає положенням статті 10 Закону № 2939-XII, пункт 7 якої закріплює право контролюючого органу пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Пунктом 48 Порядку проведення інспектування, передбачено, що у разі проведення ревізії на підставі звернення правоохоронних органів матеріали таких ревізій у визначені в пункті 46 цього Порядку строки передаються до правоохоронних органів. Про результати розгляду матеріалів ревізії (крім проведених за порушеними кримінальними справами) правоохоронні органи повідомляють контролюючому органу протягом 10 робочих днів після прийняття відповідного рішення.

При цьому в абзаці восьмому пункту 3.1 Порядку взаємодії встановлено, що лише у випадках (за матеріалами) участі працівників контролюючого органу як спеціалістів у перевірках, що проводилися правоохоронними органами, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів контролюючим органом не направляються, заходи щодо стягнення в судовому порядку коштів або припинення бюджетного фінансування і кредитування у випадках, передбачених статтею 11 Закону № 2939-XII, не вживаються, протоколи про адміністративне правопорушення не складаються.

У випадку проведення ревізії за зверненням правоохоронного органу абзац четвертий пункту 5.4 Порядку взаємодії прямо встановлює обов'язок контролюючого органу при передачі ревізійних матеріалів в листі до органу, який запитував інспектування, зазначити, які заходи для усунення порушень законодавства та відшкодування матеріальної шкоди (збитків) ужито контролюючим органом та керівництвом об'єкта контролю.

За результатами аналізу наведених положень суд зазначає, що передбачене в пункті 48 Порядку проведення інспектування і пункті 5.2 Порядку взаємодії правило, за якого при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу матеріали ревізії передаються до правоохоронного органу, не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного пунктом 7 частини першої статті 10 Закону № 2939-XII права направляти за результатами проведених ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності цих органів згідно з положеннями статті 2 цього Закону.

Зазначена позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-435а13.

За вказаних обставин, враховуючи те, що позапланова ревізія державного підприємства "Донецька залізниця" проведена відповідачем самостійно, за зверненнями правоохоронного органу, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що відповідач вийшов за межи своїх повноважень, а саме привласнив собі функції оцінки доказів у кримінальній справі.

Щодо виявлених порушень, суд зазначає наступне:

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу від 17.06.2013 №05-05.1-10-14/6938 про усунення порушень, виявлених під час ревізії Державного підприємства «Донецька залізниця».

При цьому оскаржувані пункти вимоги Інспекції вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Згідно із ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає що оскаржувана вимога є такою, що не підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова