Справа № 2а-13887/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/20539/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє»
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року
у справі№2а-13887/12/2670
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевротє»
до третя особаДержавної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісистем Сервіс»
провизнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та визнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Каділлак, Шевролє») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Печерському районі м. Києва), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісистем Сервіс», в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиявлення невідповідності касових чеків у період з 01 листопада 2007 року по 28 жовтня 2009 року, надрукованих реєстратором розрахункових операцій позивача, вимогам чинного законодавства;

- стягнути з відповідача та третьої особи на користь позивача кошти у в розмірі 58381712,35 грн. на сплату штрафних санкцій відповідно до рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 17002308 від 13 листопада 2009 року;

- визнати незаконними дії відповідача по проведенню позапланової документальної виїзної перевірки позивача з 28 жовтня 2009 року по 04 листопада 2009 року за періоди діяльності від 01 листопада 2007 року по 28 жовтня 2009 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанції такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 жовтня 2009 року відповідачем була проведена перевірка дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимоги з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці позивача - магазину СТО, за результатами якої складено акт від 28 жовтня 2009 року № 08.

Зазначеним актом перевірки зафіксовано, що касові чеки, надруковані реєстратором розрахункових операцій позивача при проведенні розрахунків за реалізовані товари та послуги у період з 01 листопада 2007 року по 28 жовтня 2009 року на загальну суму 11676342,47 грн., не містять таких обов'язкових реквізитів, як назва господарської одиниці, в якій використовується РРО, чим порушено пункт 3.2 статті 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року №614 та пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі зазначеного акта відповідачем було прийнято рішення від 13 листопада 2009 року № 17002308, яким до позивача було застосовано санкцію, передбачену пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Посилаючись на допущення відповідачем порушень вимог податкового законодавства під час проведення перевірки та неналежне виконання покладених на нього обов'язків, що призвело до накладення на позивача штрафних (фінансових) санкцій, ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» звернулось з відповідним позовом до суду.

Переглянувши рішення суду першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, підставою звернення до суду стало допущення відповідачем, на думку позивача, протиправної бездіяльності, яка полягала у непроведенні перевірки реєстратора розрахункових операцій позивача на відповідність конструкції та програмного забезпечення документації виробника. Крім того, на переконання позивача, дії відповідача щодо проведення перевірки, які мали місце 28 жовтня 2009 року також є протиправними, оскільки податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів правомірності таких дій.

Згідно з приписами частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, чинної на час звернення позивача з відповідним позовом до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми слідує, що процесуальний строк для звернення до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними рішень, дій, чи бездіяльності, нечинними актів становить шість місяців.

Зазначений строк обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його інтересів такими рішеннями, діями, бездіяльністю та актами відповідача.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову та не заперечує сам позивач про вчинення відповідачем дій та бездіяльності йому стало відомо наприкінці 2009 року - після проведення відповідачем перевірки та виявлення допущення позивачем відповідних порушень та саме з цього часу, в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України, розпочався перебіг строку, визначеного для звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про пропущення ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій та бездіяльності ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В силу приписів пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких підстав та з урахуванням того, що ані до позовної заяви, ані під час розгляду справи позивач на виконання покладеного на нього приписами статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язку щодо надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, не надав таких доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про пропущення ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій та бездіяльності ДПІ у Печерському районі м. Києва, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду у відповідній частині.

В частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача та третьої особи суми коштів на сплату штрафних санкцій відповідно до рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 17002308 від 13 листопада 2009 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо їх необґрунтованості.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій, які зумовили відмову в задоволенні позову у відповідній частині, а також не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 9 частиною 1 статті 155, статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 228, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року у справі №2а-13887/12/2670 скасувати в частині відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісистем Сервіс» про визнання протиправної бездіяльності та протиправними дій.

3. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевролє» до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісистем Сервіс» в частині вимог щодо визнання протиправної бездіяльності та протиправними дій залишити без розгляду.

4. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року у справі №2а-13887/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна