Справа № 229/2011/14-а
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 229/2011/14-а
Провадження № 2-а/229/66/2014
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Колеснікової К.М., Михайлішиної С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України в м.Дружківці про зняття з його пенсії підвищень, як інваліду війни 3групи та відмову УСЗН ; зобов"язати УСЗН надати йому статус інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 травня 1969 року по 07 червня 1971року він перебував на строковій військовій службі у лавах Радянської Армії. В період проходження військової служби в 1971році ним була отримана травма ноги, у зв"язку з чим у нього до теперішнього часу одна нога коротше другої. Пролікувавшись у шпиталі, він був звільнений в запас. Стан здоров"я погіршувався і він звернувся до МСЕК , де в грудні 1997року йому була встановлена третя група інвалідності безстроково. В довідці МСЕК зазначена причина інвалідності: "травма отримана при виконанні обов"язків військової служби", призначена пенсія по інвалідності і видане пенсійне посвідчення. Він був визнаний інвалідом армії та отримував підвищення, як інвалід війни 3 групи.

Листом управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці його повідомили, що з 01 березня 2014року з пенсії знято підвищення, як інваліду війни 3 групи, оскільки в пенсійній справі немає посвідчення інваліда війни. Вважає, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальнго захисту " він належить до інвалідів війни.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Вважає, що УСЗН неправомірно не надає йому статус інваліда війни, оскільки є довідка МСЕК, якою йому встановлено 3 групу інвалідності, причина інваліднсті це травма, яку він отримав під час виконання обов"язків воєнної служби. В 1970році він проходив строкову військову службу, як військовослужбовець виконував завдання. Водій машини подав вперед і збив його, що завдало йому травму. Він тривалий час перебував на лікуванні у воєнному шпиталі, після чого був демобілізований за закінченням строку служби. В 1997році йому було встановлено 3 групу інвалідності. Пенсійним фондом в м.Добропілля йому виплачувалася надбавка до пенсії як інваліду війни. Через зміну місця проживання, його пенсійна справа передана до пенсійного фонду в м.Дружківка, де йому і зняли надбавку через відсутність посвідчення інваліда війни. Посвідчення, яке було ним отримано раніше, він втратив. УСЗН відмовило йому у видачі посвідчення. Вважає, що він має право на статус інваліда війни, на отримання надбавки, як інвалід війни, тому просить його позов задовольнити.

Представник відповідача УСЗН вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач взагалі не звертався до УСЗН з питанням надання йому статусу інваліда війни. Визначення причинного зв"язку захворювань, травм у військовослужбовців покладено на військово-лікарські експертизи. Такого висновку позивач не надав до управління соціального захисту населення. Підстав для встановлення йому статусу інваліда війни не має. Просять в позові відмовити.

Представник відповідача УПФУ вважає, що дії пенсійного фонду щодо зняття з пенсії позивача надбавки, як інваліду війни є правомірними, оскільки позивач до теперішнього часу не надав до управління посвідчення інваліда війни, яке дає право пенсійному фонду на встановлення надбавки до його пенсії, як інваліду війни. Просять в позові відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 1969 по 1971роки позивач проходив військову службу в збройних силах Радянської армії колишнього СРСР . 10 березня 1970року під час виконання військових обов"язків позивач отримав травму - закритий перелом правого стегна зі зміщенням, оскільки водій автомобіля, коли позивач відчипляв причеп від автомобіля, передчасно подав автомобіль вперед і завдав удар металевою стрілою позивачу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується свідоцтвом про хворобу номер 132 від 08 липня 1970року (а.с.44).

Згідно з довідкою МСЕК серії 2-18 АД номер 234197 від 02 грудня 1997 року ОСОБА_1 безстроково призначено третю групу інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.4).

Згідно довідки військового комісару Дружківського міського військового комісаріату № 1/111 від 27.08.2013р ОСОБА_1 згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім"ї" є інвалідом 3 групи з 02.12.1997року безстроково, хвороба пов"язана з проходженням військової служби, надається 50% знижка плати за користування житлом та плати за ккомунальні послуги (а.с.11).

Судом встановлено, що з 01.03.2014року з пенсії позивача знято підвищення до пенсії особам, які дорівнюються до івалідів війни 3 групи. Для перерахунку пенсії рекомендовано надати посвідчення інваліда війни (а.с.21).

Судом встановлено, що 25.06.2014року УСЗН роз"яснило позивачу його право звернутися до управління соціального захисту з питання встановлення статусу "інваліда війни" згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Звернуто увагу позивача на коло осіб, які належать до інвалідів війни відповідно до закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" . Рекомендовано позивачу для вирішення питання надати всі необхідні документи, що підтверджують усі юридичні факти та відповідають вимогам ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с.9-10).

Судом встановлено, що зазначені рекомендації УСЗН позивачем не виконанні, необхідних документів не надано до теперішнього часу, що визнається позивачем.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з наступними змінами і доповненнями, до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа:

- військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофі, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

- осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофі, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

- осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних у районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання;

- осіб, які стали інвалідами воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної воєн або стали інвалідами від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

- військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередньо участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

- учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

- осіб, які брали безпосередньо участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни з Японією і стали інвалідами внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

- осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, вихідними критеріями для віднесення осіб до інвалідів війни є отримання інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами тощо.

З матеріалів справи вбачається, що захворювання (закритий перелом правого стегна зі зміщенням), яке призвело до інвалідності, отримано позивачем 10 березня 1970 року внаслідок дорожньо-транспортній пригоди під час проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 , тобто не внаслідок ведення бойових дій, або захисту Батьківщини.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а одержана внаслідок проходження військової служби в мирний час.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 року (справа № 21-377а13).

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для зобов"язання УСЗН надати позивачу статус інваліда війни відповідно до ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Також відсутні підстави для визнання неправомірними дій Пенсійного фонду України в м.Дружківці в частині зняття з пенсії позивача підвищень, як інваліду війни 3групи, оскільки позивач не визнаний інвалідом війни в установленому законом порядку, відповідно не має посвідчення інваліда війни, яке засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і є підставою для призначення до пенсії надбавок та підвищень як інваліду війни. (п.13,19 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" , затверджений постановою КМУ від 25.11.2005року № 22-1).

Керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 159-163 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 жовтня 2014року, у повному обсязі постанова суду складена 03.11.2014 року.

Суддя: Т. Л. Панова