Справа № 808/6484/14
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року 12 год. 30 хв. Справа № 808/6484/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_3

до: Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання скасування податкового повідомлення-рішення від 31.07.2014 №

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, в якій позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1, винесене Токмацькою ОДПІ головного управління міндоходів у Запорізькій області 31.07.2014 в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Податкового кодексу України та іншим актам законодавства.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що за наслідками проведення перевірки ОСОБА_3 31.07.2014 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення за № про стягнення штрафних санкцій в сумі 135730,00 грн. З прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач не погоджується і вважає його протиправним з наступних підстав.

Про жодні повідомлення державних органів або органів місцевого самоврядування про порушення позивачем розрахункових операцій та ведення касових операцій, або письмового звернення покупців щодо цього, позивачу не відомо, оскільки таких обставин не існує, посадові особи ГУ міндоходів у Запорізькій області не мали права на проведення фактичної перевірки.

За думкою посадових осіб ГУ Міндоходів у Запорізькій області приймання та не оприбутковування готівки підтверджується договорами №793 від 30.05.2014, №794 від 31.05.2014, №827 від 27.06.2014, №783 від 27.05.2014, №828 від 27.06.2014, №829 від 28.06.2014 та №795 від 31.05.2014. На підтвердження цього, посадові особи ГУ Міндоходів у Запорізькій області вважають, що зазначення в договорі суми в розділі «завдаток» безумовно означає виконання замовником свого обов'язку передати завдаток та отримання таких коштів позивачем. В той же час, такий висновок не відповідає дійсності і незважаючи на зазначення суми завдатку по цим договором, замовники за договором вносили ці кошти пізніше дати укладання договору, що згодом було відображено в книзі обліку доходів та витрат. З урахуванням того, що згідно п. 293.2 ст. 293 ПКУ сплата підприємцем другої групи єдиного податку відбувається щомісячно незалежно від наявності та розміру доходу, відсутність книги обліку в наслідок її вилучення правоохоронними органами, не могла вплинути на ухилення від оподаткування. Законодавство України не надає чіткої відповіді на питання, що повинен робити підприємець другої групи єдиного податку у разі вилучення книги правоохоронними органами.

Так само, її не ведення в цей період не може впливати на розмір та обов'язок сплати податку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, надав до суду письмові заперечення та зазначив, що податковим органом проведено фактичну перевірку господарського обєкту , що належить позивачеві. В результаті перевірки встановлено, що на господарській одиниці при заказі метало-пластикового вікна був складений договір FF831L, в якому прописано отримання готівкових коштів у сумі 1872 грн. Договір складено у 2-х примірниках, має оригінал підпису консультанта ОСОБА_4 та оригінал печатки Позивача, довірено особою ОСОБА_5, який прибув в ході проведення перевірки, а саме о 17 год. 10 хв. 01.07.2014 з довіреністю, за якою зробив записи у направленнях та допустив до перевірки. Надав усні пояснення, стосовно відсутності на місці проведення розрахунків книги обліку доходів підприємця, та пояснив, що вказана книга знаходиться в органах прокуратури та буде надана до 03.07.2014, іншої книги в органах податкової служби Ф-10 не реєструвалось. На місці проведення розрахунків знаходились оригінали наступних договорів на виготовлення та реалізацію метало пластикових виробів:

ЕF793L від 30.05.2014 на загальну суму 2918 грн., фактично отримано готівки в сумі 1000 грн.;

ЕF794L від 31.05.2014 на загальну суму 2918 грн., фактично отримано готівки в сумі 1100 грн.;

ЕF827L від 27.06.2014 на загальну суму 6343 грн., фактично отримано готівки в сумі 3000 грн.;

ЕF783L від 27.05.2014 на загальну суму 13402 грн., фактично отримано готівки в сумі 10402 грн.;

ЕF828L від 27.06.2014 на загальну суму 3975 грн., фактично отримано готівки в сумі 1000 грн.;

ЕF829L від 28.06.2014 на загальну суму 3574 грн., фактично отримано готівки в сумі 2144 грн.;

ЕF795L від 31.05.2014 на загальну суму 15545 грн., фактично отримано готівки в сумі 8500 грн.

04.07.2014 довірена особа ОСОБА_6 надав пояснення, що книга доходів та витрат (Ф-10) ФОП ОСОБА_7 не ведеться з причини знаходження її в слідчому відділі обласної прокуратури в Запорізькій області, таким чином він не має можливості надати її до перевірки.

В ході проведення фактичної перевірки були встановлено порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637) - неоприбуткування готівкових коштів в день їх надходження в книзі обліку доходів (готівкові кошти отримані від споживачів в якості передплати, згідно з наведеними договорами не оприбутковувались у книзі обліку доходів підприємця).

Довірена особа 01.07.2014 підписала акт перевірки із зазначенням, що «на 01.07.2014 претензий нет, при проверне претензій к сотрудникам налоговой службы нет» та отримала другий його примірник. Позивачу було запропоновано з'явитись до ГУ Міндоходів у Запорізькій області 03.07.2014 для надання книги обліку доходів та витрат форми №10 та інших відсутніх при перевірці документів, про що зроблено відповідний запис на 4 сторінці акту.

Відповідач наголосив, що перевірка проводилася відповідно до всіх вимог ПКУ, підстави для проведення такої перевірки були, а висновки перевірки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пп.80.2.2. та пп.80.2.3. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 26.06.2014 №364, в період з 01.07.2014 по 04.07.2014, посадовими особами ГУ міндоходів у Запорізькій області проведено фактичну перевірку дотримання позивачем норм законодавства з питань обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі виробництва та обігу підакцизних товарів.

За наслідками проведення перевірки складено акт від 04.07.2014, яким нібито було виявлено порушення п.п. 2.6., 7.15. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, в наслідок чого позивачу була нарахована штрафна санкція в п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми 27 146 грн. в розмірі 135730 грн.

Порушення позивачем вимог законодавства полягало у тому, що при проведенні контрольної розрахункової операції посадовими особами ГУ міндоходів у Запорізькій області було виявлено відсутність книги обліку доходів і витрат та виявлено наявність договорів, за якими позивач начебто отримав готівкові кошти, які не обліковував.

31.07.2014 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 про стягнення штрафних санкцій в сумі 135730 грн.

Податкове повідомлення-рішення було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення і отримане ним 07.09.2014, про що позивач розписався у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Акт перевірки № 02/08/33/22/НОМЕР_2 від 17.07.2014 позивач не отримував.

Відповідно до ст. 80 Податкового кодексу України, проведення фактичної перевірки можливо лише за умови наявності однієї із наступних обставин:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п. 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до п. 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України:

каса - це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів;

готівка (готівкові кошти) - грошові знаки національної валюти України - банкноти і монети, у тому числі розмінні, обігові, пам'ятні монети, які є дійсними платіжними засобами;

оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

За приписами п. 296.1.1. ст. 296 ПКУ, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

В той же час, 26.06.2014 дана книга була вилучена у позивача прокуратурою Запорізької області у зв'язку із розслідуванням кримінального провадження за фактом вимагання хабару посадовим особами ГУ міндоходів у Запорізькій області.

З урахуванням того, що згідно п. 293.2 ст. 293 ПКУ сплата підприємцем другої групи єдиного податку відбувається щомісячно незалежно від наявності та розміру доходу, відсутність книги обліку в наслідок її вилучення правоохоронними органами, не могла вплинути на ухилення від оподаткування.

Відповідно до п. 44.5. ст. 44 ПКУ, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності.

В той же час, книгу обліку доходів та витрат не було втрачено.

Також, необхідно звернути увагу на положення п. 85.9. ст. 85 ПКУ, згідно якої у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Однак, відповідач не зробив такого запиту, незважаючи на повідомлення позивача про вилучення книги обліку доходів та витрат правоохоронними органами.

Таким чином, законодавство України не надає чіткої відповіді на питання, що повинен робити підприємець другої групи єдиного податку у разі вилучення книги правоохоронними органами.

Так само, її не ведення в цей період не може впливати на розмір та обов'язок сплати податку.

У відповідності до п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПКУ, задекларовано принципи податкового законодавства України, одним із головних яких, полягає в презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Аналогічна норма міститься і в п. 56.21 ст. 56 ПКУ, якою передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 1, 2 статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №, прийняте Токмацькою ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області 31.07.2014.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору у сумі 271 (двісті сімдесят одну) грн. 46 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький