Справа № 2а-1870/6197/11
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/6197/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання Кліщенко В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Суми дорожня конструкція»до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Суми дорожня конструкція»(далі позивач, ТОВ «Суми дорожня конструкція») просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Сумська МДПІ, відповідач) № від 11.08.2011р.про збільшення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 30033грн. основного платежу та застосовані 7508 грн. штрафні (фінансові) санкцій.

В адміністративному позові позивач зазначає, що для виникнення права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Феліс Ко»у ТОВ «Суми дорожня конструкція»в наявності всі первинні документи, а саме видаткові та податкові накладні, складені відповідно до вимог чинного законодавства, зауважень щодо їх оформлення у податкового органу відсутні. Посилання відповідача щодо відсутності у ТОВ «Суми дорожня конструкція» товарно-транспортних накладних, договорів відповідального зберігання, актів приймання не спростовують реальність господарських операцій. Документальне проведення господарських операцій підтверджується всім комплексом документів, зокрема, господарським договором, видатковими накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги з наведених в позові підстав.

Представники відповідача вважають прийняте податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, у письмовому відзиві на позов просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, на підставі наказу «Про проведення документальної перевірки»№847 від 15.07.2011р. (а.с.95) Сумською МДПІ була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Суми дорожня конструкція».

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 29.07.2011р. №27/15-042/32367742 (а.с.83-90) та винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2011 р. про збільшення позивачу суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 30033 грн. основного платежу та застосовані 7508 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с.16).

Податковим органом було встановлено порушення ТОВ «Суми дорожня конструкція» вимог п.п.7.2.3, 7.2.4 п. 7.2., п.п.7.4.1, 7.4.5, п.7.4, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", чинного на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закону України «Про ПДВ»), а саме заниження позивачем податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 30033 грн. по правовідносинам із ТОВ «Феліс Ко».

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Суми дорожня конструкція» та ТОВ «Феліс-Ко»було укладено договір поставки №01/12-2010 від 01.12.2010 р. (далі - Договір), згідно п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених Договором Постачальник (ТОВ «Феліс-Ко») передає у власність Покупцеві (ТОВ «Суми дорожня конструкція»), а Покупець приймає та оплачує «Товар», ціна та кількість якого зазначається у видаткових накладних.

Як доказ реального виконання вищезазначеного Договору, представником позивача надано суду рахунок на оплату товару №301 від 22.12.2010р. (а.с.41), №288 від 30.12.2010р. (а.с.44), видаткову накладну №301 від 24.12.2010р. (а.с.42), №288 від 30.12.2010р. (а.с.45), податкову накладну №301 від 24.12.2010р. (а.с.43), №288 від 30.12.2010р. (а.с.46).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Суми дорожня конструкція»було придбано у ТОВ «Феліс-Ко» наступні товарно-матеріальні цінності : урну в кількості 12 шт. лавку «Паркову»13 шт., борт дорожній 100 шт., піддони транспортні 400 шт. (22.12.2010р.) та 350 шт. (30.12.2010р.), шину 280 R 508 (Камаз, Зил) 20 шт., барабан тормозний (Камаз) 12 шт., ступила Камаз 4310 в кількості 8 шт.

Із пояснень представника позивача вбачається, що товар було отримано уповноваженими особами ТОВ «Суми дорожня конструкція», і як доказ надано подорожні листи від 24.12.2010р. та від 30.12.2010р. (а.с.52-54), наказ №9-ПВ від 24.12.2010р., №10-ПВ від 30.12.2010р. про відрядження директора ОСОБА_4 (а.с.98-99), посвідчення про відрядження водія ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с.99-102)

Розрахунки між сторонами здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями 133 від 03.03.2011р., №105 від 18.02.2011р., №134 від 03.03.2011р., №71 від 09.03.2011р. (а.с.47-50).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що придбаний 24.12.2010р. товар, а саме БР100.30.15 (сірий) 100 шт., лавочка «Парковая»13 шт., урна 12шт. було реалізовано позивачем іншому контрагенту, зокрема, товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Ярослав»(м. Київ) по дорученню №2010/333/1 від 24.12.2010р. згідно видаткової накладної №СД-0000766 від 27.12.2010р. (а.с.55), виписано податкову накладну №766 від 24.12.2010р. (а.с.56), отримано кошти за проданий товар (а.с. 40).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що інші придбані товари, в т.ч. шина 280R508 (Камаз, Зил) були списані на власні потреби по акту списання №СД-0000018 від 28.02.2011р. (а.с.58), №СД-0000057 від 31.05.2011р. (а.с.59), №СД-0000082 від 31.07.2011р. (а.с.60), №СД-0000071 від 30.06.2011р. (а.с.61), барабан тормозной (Камаз) в кількості 20 шт. та ступиця (Камаз) в кількості 8 шт. списані на власні потреби по акту списання №СД-00000138 від 31.12.2010р. (а.с.62), піддони транспортні в кількості 750 шт. на власні потреби під тару на умовах повернення, обліковують на бух.рахунку №22, і як доказ надано витяг із оборотно-сальдової відомості по рахунку станом на 11.10.2011р. (а.с.63).

Із пояснень представника позивача вбачається, що інші документи у підприємства відсутні, всі надані суду, які і підтверджують товарність правовідносин ТОВ «Суми дорожня конструкція»із ТОВ «Феліс-Ко»по договору поставки №01/12-2010 від 01.12.2010 р., товар було отримано особисто у директора ТОВ «Феліс-Ко»ОСОБА_6 в м. Київ.

Суд не погоджується із твердженнями ТОВ «Суми дорожня конструкція», виходячи із наступного.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в України встановлено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Статтею 1 вказаного Закону визначено поняття первинного бухгалтерського документу, яким є документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення .

Відповідно до ст. 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5. ст..7 Закону України «Про ПДВ», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України Про ПДВ податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно вимог п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону платник податку зобовязаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, обєм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

П.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку. Тобто мова йде не тільки про фактично сплачені, а й про нараховані суми, але які можуть бути включені до податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

При цьому суд зазначає, що при обовязковій необхідності зазначених фактів для виникнення права на податковий кредит вони, однак, є не єдиними, які підлягають доведенню в судовому процесі при розгляді якої є спір про вказане право.

Вказані факти підлягають обовязковому доведенню в судовому процесі при розгляді судом спору стосовно правильності формування платником податку податкового кредиту.

Із пояснень представника позивача вбачається, що транспортування товару здійснювалося автомобілем ТОВ «Суми дорожня конструкція», отримано уповноваженою особою ТОВ «Суми дорожня конструкція», і як доказ надано подорожні листи (а.с.52-54), накази про відрядження директора (а.с.98-98а), посвідчення про відрядження директора та водія ОСОБА_5 (а.с. 99-102), сторінку із журналу реєстрації довіреностей (а.с.110).

Із наданого представником позивача подорожнього листа від 24.12.2010р. (а.с.53), вбачається, що водієм значиться ОСОБА_7, натомість на вимогу суду надати документи, що уповноважують дану особу перевозити товари від ТОВ «Феліс-Ко», жодних документів надано не було, встановити які саме товари перевозив даний водій неможливо, товарно-транспортні накладні при переміщенні товару відсутні.

Також слід звернути увагу на те, що згідно видаткової накладної від 24.12.2010р. позивачем було придбано товар від ТОВ «Феліс-Ко»(м. Київ) - Борт дорожній, лавочка «Парковая», урна, але як вбачається із видаткової накладної від 27.12.2010р. (а.с.55) цей товар було відпущено 27.12.2010р. ТОВ «Будівельна компанія «Ярослав»(м.Київ) на підставі рахунку фактури від 16.12.2010р., тобто рахунок-фактура був виписаний по даті значно раніше, ніж було придбано сам товар, при цьому позивачем було визначено кількість та ціну товару.

Як вбачається із пояснень представника позивача договір, укладений між ТОВ «Суми дорожня конструкція» та ТОВ «Будівельна компанія «Яросалав», відсутній.

Також слід зазначити, що посилання позивача на те, що придбані 24.12.2010р. шини 280 R 508 (Камаз, Зил) в кількості 20 шт. були списані згідно актів списання від 28.02.2011р., 31.05.2011., 31.07.2011р., 30.06.2011 р. (а.с.58-61) спростовуються матеріалами справи, зокрема, тими ж самими актами списання, з яких вбачається, що придбані шини 280 R 508 (Камаз, Зил) списані не були, оскільки списувалися зовсім інші шини шини 260R 508 (Зил, Камаз), які жодного відношення до придбаних 24.12.2010р. шин не мають.

Документів, які стали підставою для списання 31.12.2010р., придбаних 30.12.2010р. барабана Камаз тормозного в кількості 12 шт., та ступице Камаза в кількості 8 шт., на вимогу суду представником позивача не надано.

Слід зазначити, що листом Сумська МДПІ №1342/10/15-042 від 31.05.2011р. проінформувала керівника ТОВ «Суми дорожня конструкція»про встановлення розбіжностей у формуванні податкового кредиту за грудень 2010 р. по контрагенту ТОВ «Феліс Ко» та запропоновано надати в строк до 10.06.2011р. пояснення та підтверджуючі документи щодо здійснення господарських операцій з поставки товарів, правомірності формування податкового кредиту по даному контрагенту, визначено перелік документів, які необхідно надати до сумської МДПІ (а.с.93).

Але, як вбачається із матеріалів справи, листом №10.06.2011р. №171 до податкового органу позивачем були надані документи на підтвердження включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 30033,33 грн. за грудень 2010 р. по ТОВ «Феліс Ко», а саме рахунок на оплату товару, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, договір поставки, договір на придбання складських приміщень. (а.с.94).

Жодних документів, які вимагав податковий орган ТОВ «Суми дорожня конструкція», зокрема, документи, що підтверджують факт транспортування товару, документи на отримання товару, подорожні листи, надані не були, на момент проведення перевірки вони були відсутні..

В судовому засіданні представник позивача підтвердив про відсутність у ТОВ «Суми дорожня конструкція»товарно-транспортних накладних, посилаючись при цьому на необовязковість їх складання враховуючи наявний на підприємстві транспорт.

Суд не погоджується із позицією позивача та зазначає, що відповідно до статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 №128/2568) товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи

Як вбачається із пояснень представника податкового органу, акту від 29.07.2011р. при опрацюванні в „Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" між сумами податкових зобов'язань ТОВ «Феліс Ко» та податкового кредиту ТОВ «Суми дорожня конструкція»з податку на додану вартість було встановлено, що ТОВ «Феліс КО»за грудень 2010 року не задекларував податкові зобов'язання в сумі 30033,33 грн.

Як вбачається із декларації з податку на прибуток ТОВ «Феліс-Ко»за 2010 р. (65-67) акту ДПІ у Деснянському районі «Про проведення камеральної перевірки ТОВ «Феліс-Ко»щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період вересень грудень 2010 р., лютий 2011р. (а.с.28-29), основні фонди у ТОВ "Феліс Ко" відсутні, також відсутні трудові ресурси, оборотні кошти, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, співробітниками ГВПМ ДПІ у Деснянському р-ні м. Києва було опитано громадянина ОСОБА_8, який згідно реєстраційних даних є директором та засновником ТОВ "Феліс Ко", який пояснив, що став засновником та директором підприємства за грошову винагороду без мети здійснення законної підприємницької діяльності.

Із наданого представником відповідача листа старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва №285/53-3773 від 12.10.2011р. вбачається, що в провадженні СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва перебуває кримінальна справа порушена за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Феліс-Ко»за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України, в ході досудового слідства директор та засновник ТОВ «Феліс-Ко» пояснив, що зареєстрував товариство за грошову винагороду без мети здійснення діяльності, ніколи не займався фінансово-господарською діяльністю від імені ТОВ «Феліс-Ко»(а.с.76).

Суд вважає за необхідне зазначити, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності .

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків на відповідності їх дійсному економічному змісту.

Наслідки в бухгалтерському, відповідно в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталі платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Зокрема, якщо наведені у договорах товари (послуги) фактично не поставлялися (не надавалися), то придбання таких товарів (послуг) не відбулося.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням системного аналізу чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що в порушення приписів ст. 712 Цивільного кодексу України фактична передача товару від ТОВ «Феліс-Ко»до ТОВ «Суми дорожня конструкція» не здійснювалася, що свідчить про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «Феліс-Ко», а тому і безпідставне формування на їх підставі податкового кредиту.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що наслідки в бухгалтерському, відповідно в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що повязані з рухом активів, зміною зобовязань чи власного капіталі платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Тобто у разі фіктивності (безтоварності) операцій визначення податкового кредиту слід визнати безпідставним, незважаючи на наявність у платника податку, а даному випадку ТОВ «Суми дорожня конструкція» доказів сплати продавцеві вартості товару з ПДВ.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів .

Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

При цьому в податкових відносинах не може застосовуватися стаття 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дана позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в листі від 02.06.2011 p. N 742/11/13-11, відповідно до якого витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як зазначено в Довідці про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону України «Про податок на додану вартість» від 15 квітня 2010 року, вирішення спорів, пов'язаних із правомірністю формування платниками податку податкового кредиту, а також сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, потребує встановлення всіх фактичних обставин, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких визначено суми податкового кредиту .

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому слід зазначити, що ч. 1 ст. 72 КАС України зазначений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені діючим на час виникнення спірних правовідносин, у суду відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.08.2011р., тому позовні вимоги визнаються судом неправомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повному обсязі

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Суми дорожня конструкція» до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.08.2011р. - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) С. М. Гелета

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови складено та підписано 07.11.2011р.