Справа № 814/1021/15
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

12.05.2015 р. № 814/1021/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Маліновського, 80, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область, 55600

доБаштанської ОДПІ (Новобузьке відділення) ГУ Міндоходів у Миколаївській обл., вул. Гагаріна, 9/1, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область, 55601

провизнання дій протиправними, скасування висновку від 24.02.2015 р. № 135/9/14-24-17,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася з адміністративним позовом до Новобузького відділення Баштанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі Відповідач) про визнання дій неправомірними та скасування Висновку ДПІ від 24.02.2015 р. № 135/9//14-24-17 про результати перевірки достовірності відомостей внесених позивачем в декларацію про доходи та витрати за 2013 рік.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДПІ надано Висновок про невідповідність відомостей, внесених у декларацію за 2013 рік без урахування її пояснень. Оскільки в декларації про доходи за 2013 рік Позивач зазначила лише те майно, власником якого вона є фактично. Оскільки автомобіль ВАЗ-2107 та земельні ділянки площею 0,1068 га і 0,1 га, вибули з її власності ще у 2009 та 2011 роках відповідно, вона правомірно не вносила це майно у декларацію 2013 року. Позивач зазначає, що передала вищезазначене майно у власність іншим особам, однак останні не зареєстрували право власності за собою. Позивач вважає, що ДПІ прийняла Висновок про невідповідність внесених у декларацію за 2013 рік відомостей без урахування її пояснень та документів, що підтверджують факт вибуття майна з її власності.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На момент заповнення декларації позивач мала знати, що за нею обліковуються автомобіль і земельні ділянки, однак не вказала їх у декларації.

Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 23.04.2015 р.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Указом Президента України від 22.01.2010 р. позивач призначена суддею Новобузького районного суду Миколаївської області строком на пять років (а. с. 32-33).

У квітні 2015 року Позивач заповнила та подала декларацію про доходи та витрати за 2013 рік.

На виконання Закону України "Про очищення влади" (далі Закон № 1682), за заявою Позивача проводилася перевірки, та були здійсненні запити у відповідні установи з метою отримання інформації та висновків.

Відповідачем було проведено перевірку відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, за результатами якої видано Висновок від 24.02.2015 р. № 135/9//14-24-17 (а. с. 9-10).

Відповідно до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3 і 4 ст.1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою КМ України № 563 від 16.10.2014 року та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3.11.2014 року № 1100, зареєстрованого у Міністерстві України 04.11.2014 року за № 1385/26162, ОДПІ у Баштанському районі ГУ Міндоходів у Миколаївській області було складено Висновок № 135/9/14-24-17 від 24.02.2015 року. У Висновку, відповідач зазначає що у декларації за минулий рік ОСОБА_2 вказані недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 частини1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно. А саме ОСОБА_2. Н.В. не вказано у декларації Автомобіль ВАЗ 2107, який зареєстрований за нею з 2008 року та не вказані дві земельні ділянки, розташовані на території Новобузької міської ради по вул. Херсонська, 50.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом № 1682.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, зазначених особами, перелік яких наведено у п. 1 - 11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", визначена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.11.2014 р. № 1100 (далі Порядок).

Відповідно до п. 6 Порядку для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Згідно п. 8 Порядку, у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Відповідно до п. 9 Порядку у розділі IV декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

В оскаржуваному висновку зазначено, що позивач у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 р. вказала недостовірні відомості щодо наявності майна. Зокрема, відповідь Новобузького УДАІ УМВС України у Миколаївській області від 26.11.2014 р. № 666 містить інформацію, що за позивачем з 12.06.2008 р. зареєстровано ВАЗ-2107. Відповідь відділу Держземагентства у Новобузькому районі Миколаївської області від 03.12.2014 р. № 681 містить інформацію, що за позивачем зареєстровані земельні ділянки площею 0,1068 га і 0,1 га по вул. Херсонській, 50 м. Нового Бугу. Автомобіль і земельні ділянки позивач не вказала в декларації за 2013 р.

Позивач надала суду державні акти на право власності на земельні ділянки від 05.12.2011 р. площею 0,1068 га і 0,1 га по вул. Херсонській, 50 м. Нового Бугу, в яких зазначена власником земельних ділянок (а. с. 22-25). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ-2107 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником автомобіля зазначено позивача (а. с. 11-12). Позивач надала суду розписку про отримання від ОСОБА_3 грошових коштів за продаж належного їй автомобіля, лист, яким ОСОБА_3 підтверджує придбання автомобіля, та тимчасовий реєстраційний талон від 31.03.2009 р., в якому власником транспортного засобу ВАЗ-2107 2008 р. випуску зазначено ОСОБА_3 (а. с. 13-17).

У письмових поясненнях, які надавалися позивачем під час перевірки до ДПІ, вказано, що при заповненні декларації позивач допустила ненавмисні помилки, не зазначивши зареєстровані за нею автомобіль та земельні ділянки. Позивач пояснила допущені помилки тим, що в 2009 р. продала автомобіль ВАЗ-2107 2008 р. випуску. Договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально за браком коштів. Земельні ділянки позивач у 2011 р. подарувала племінниці, однак нотаріально не оформила договір (а. с. 27).

Позивач надала суду договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1068 га і 0,1 га по вул. Херсонській, 50 м. Нового Бугу, укладений на універсальній товарній біржі "Недвижимость Н" 23.12.2011 р. За вказаним договором позивач передала у власність земельні ділянки ОСОБА_4 Згідно довідки відповідача від 17.03.2015 р. № 265, ОСОБА_4 сплачувала нарахований земельний податок у 2012-2012 р.р. (а. с. 31), що підтверджує факт користування земельною ділянкою саме ОСОБА_4, а не позивачем.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2015 р. по справі № 487/2290/15-ц визнано договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений у 2008 році, дійсним та визнано право власності на автомобіль ВАЗ-2107 2008 р. за ОСОБА_3 Таким чином, позивач фактично передала у власність іншим особам право володіти транспортним засобом і земельними ділянками.

У своїх запереченнях проти позову ДПІ зазначає, що обєктом дослідження ДПІ була декларація ОСОБА_2 за 2013 рік., а також ніде не відображено, чи приймався оскаржуваний Висновок, з урахуванням поданих документів щодо переходу права власності на майно, а саме рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2015 р. по справі № 487/2290/15-ц та договору купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1068 га і 0,1 га по вул. Херсонській, 50 м. Нового Бугу, укладений на універсальній товарній біржі "Недвижимость Н" 23.12.2011 р.

Виходячи з письмових заперечень, наданих представником відповідача до суду, обєктом дослідження під час перевірки була тільки декларація позивача за 2013 рік та первинні пояснення Позивача. Документи, надані Позивачем до суду, ДПІ не досліджувалися.

Слід зазначити, що відповідно до Порядку про проведення перевірки № 563 від 16.10.2014 р. Висновок органами ДФС складається з двох частин: перевірка відповідності задекларованого майна наявності такого майна у особи, що перевіряється та перевірка вартості задекларованого майна та, зобовязань фінансового характеру отриманим доходам, особою під час перебування на посадах визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади". Так, у оскаржуваному Висновку зазначено що відповідає відомостям зазначеним у декларації 2013 року вартість майна, зазначеного в декларації, отриманим доходам ОСОБА_2

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку, що Відповідач, приймаючи оскаржуваний Висновок, не врахував усіх обставин, які мали значення для його прийняття, дослідив декларацію 2013 року, а Висновок зробив по невідповідності відомостей без урахування документів, якими Позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до п. 35. Порядку про проведення перевірки № 563 від 16.10.2014 р., якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобовязані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Водночас, слід зазначити, що позовні вимоги щодо визнання дій ДПІ неправомірними не можуть бути задоволені судом, оскільки саме на органи ДПІ покладено обовязок здійснювати перевірку при реалізації положень Закону України "Про очищення влади". Окрім того, Позивачем не визначено, які саме дії ДПІ вона оскаржує, які саме дії ДПІ призвели до порушення її прав та які дії ДПІ просить суд визнати їх неправомірними, а відтак, суд приходить висновку, що під час проведення перевірки ДПІ діяло в межах та в спосіб, визначений законом, та позовні вимоги в цій частині не належать задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач надав суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 73,08 грн. (а. с. 45). Таким чином, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають судові витрати в сумі 36,54 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати Висновок Новобузького відділення Баштанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про результати перевірки від 24.02.2015 р. № 135/9//14-24-17 стосовно ОСОБА_5 в частині недостовірності відомостей, зазначеного у декларації майна.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір у сумі 36,54 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська