Справа № 520/10129/15-а
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/261/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Цапенко О.П.,

за участю перекладача відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 справу за адміністративним позовом Київського районного відділу у місті ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5 про примусове видворення з України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року начальник Київського районного відділу у місті ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому просить видворити відповідачаразом з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, за межі України в примусовому порядку.

Під час розгляду справи представник позивача вточнив позовні вимоги та просив суд видворити громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,разом з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, за межі України в примусовому порядку.

У обґрунтування заявленого позову зазначили, що 20 липня 2015 року співробітниками Київського районного відділу у місті ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області під час перевірки законності перебування іноземних громадян на території України, було виявлено громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, які знаходяться на території України незаконно, без паспортних та правовстановлюючих документів. На територію України відповідач разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, потрапила 13 липня 2015 року з території Російської Федерації через сухопутну ділянку державного кордону України. На територію Російської Федерації, м. Москва, вона потрапила сухопутним шляхом з ОСОБА_3 Республіки Афганістан, м. Кабул, де на неї очікували посередники та провідники, які утримують мігрантів на приватних квартирах, транспортними засобами супроводжують наземним шляхом за маршрутом РФ Україна.

На території України ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дочкою та сином було доставлено автомобільним транспортом до міста ОСОБА_2, де вони поселилися у найманій квартирі № 63, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13/2.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, виходячи з доводів, що викладені в позовній заяві.

Відповідач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, позов не визнала, посилаючись на те, що була вимушена після смерті чоловіка поїхати з ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, тому, що на неї йдуть переслідування з кримінальних мотивів.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2015 року співробітниками Київського районного відділу у місті ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області на території України виявлено громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, які знаходяться на території України незаконно, без паспортних та правовстановлюючих документів.

Відповідно до письмових пояснень від 20 липня 2015 року, написаних особисто ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, потрапила 13 липня 2015 року з території Російської Федерації через сухопутну ділянку державного кордону України. На територію Російської Федерації, м. Москва, вона потрапила сухопутним шляхом з ОСОБА_3 Республіки Афганістан, м. Кабул, де на неї очікували посередники та провідники, які утримують мігрантів на приватних квартирах, транспортними засобами супроводжують наземним шляхом за маршрутом РФ Україна. На території України ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дітьми було доставлено автомобільним транспортом до міста ОСОБА_2, де вони поселилися у найманій квартирі № 63, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13/2.

У судовому засіданні при розгляді даної справи по суті відповідач підтвердила вказані обставини та підтвердила, що законного джерела існування, власності, коштів на існування та для повернення в країну походження в неї не має.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", - іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 15 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою-чотирнадцятою цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні (частина четверта статті 4 Закону).

Правилами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", передбачено, що в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.21 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Пунктом 14 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", встановлено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону).

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009 року, іноземець та особа без громадянства, користуючись рівними процесуальними правами з громадянами України, можуть брати участь у розгляді справи особисто або через представника. Представництво неповнолітніх іноземця та особи без громадянства у таких справах здійснюється за правилами,встановленими статтями 56 - 61 КАС України.

Частинами 4, 5 статті 56 КАС України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 18КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2013 року за №844/12/13-13, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-5 КАС України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Статтею 183-5 КАС України визначено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Дії відповідача суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку. Крім того, у відповідача відсутні підстави, які дозволяють їй разом з неповнолітніми дітьми законно перебувати на території України, чи легально вибути за її межі, працевлаштуватися на території України на законних підставах відповідач немає можливості, місця постійного зареєстрованого проживання на території України немає, кошти на існування та виїзд за межі території України відсутні, до міграційної служби та посадових осіб Державної прикордонної служби України з заявою про набуття статусу біженця не зверталася.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими доводи про те, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України, що свідчить про порушення чинного законодавства України та необхідність її разом з неповнолітніми дітьми, примусового видворення за межі території України.

Керуючись ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст. 23-25, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства",-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Київського районного відділу у місті ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5 про примусове видворення з України задовольнити.

Примусово видворити громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, та неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4, за межі території України.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд шляхом подачі до Київського районного суду міста ОСОБА_2 апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Калініченко Л. В.