Справа № 2а-9670/10/1870
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2011 р. Справа № 2а-9670/10/1870

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Дишковець Ю.М.,

представників відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2а-9670/10/1870

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції в місті Суми

про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_3М.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Суми (надалі по тексту відповідач, ДПІ в м. Суми), в якому просить суд:

- визнати незаконними податкові повідомлення рішення №/0/34533 від 17.05.2010 р. (№/1/34533 від 13.07.2010 р., №/0/34533 від 03.09.2010 р.) та №/0/34530 від 17.05.2010 р. (№/1/34530 від 13.07.2010 р., №/2/34530 від 03.09.2010 р.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в квітні 2010 року відбулась планова виїзна документальна перевірка позивача на предмет дотримання податкового законодавства за період господарської діяльно сті позивача з 01.04.2007 р. по 31.12.2009 р., за результатами якої 30.04.2010 р. складено акт №3530/17-1016//94.

На підставі акту перевірки відповідачем 17.05.2010 р. прийнято два податкові повідомлення - рішення №/0/34533 про донарахування податку з доходів фізич них осіб у сумі 26927,49 грн., у тому числі за основним платежем 26927,49 грн., за штрафни ми (фінансовими) санкціями - 0,00 грн. та № /0/34530 про донарахування податку на додану вартість у сумі 4296461 грн., за основним платежем 2560385 грн., за штрафними (фі нансовими) санкція 1736076 грн.

Позивач не погодився з підставами донарахування податків та застосування штрафних (фінансових) санкцій та подав скаргу начальнику ДПІ в м. Суми. Однак скарга позивача була залишена відповідачем без задоволення та відповідач надіслав позивачу по вторні податкові повідомлення - рішення № /1/34533 та (№ /1/34530 від 13.07.2010 р.

Непогодившись із донарахованими податками та штрафними (фінан совими) санкціями, позивач оскаржив первинні податкові повідомлення - рішення до ДПА в Сумській області. Однак, рішенням про результати розгляду повторної скарги від 03.09.2010 р. скарга позивача була залишена без задоволення, і направлені повторні податкові повідомлення - рішення №/2/34533 від 03.09.2010 р. та №/2/34530.

Позивач знову не погодився з позицією ДПА в Сумській області та 29.09.2010 р. оска ржив первинні і повторні податкові повідомлення - рішення до ДПА України.

Незважаючи на неодноразові скарги позивача, рішенням про результати розгляду по вторної скарги від 01.12.2010 р. скарга позивача була залишена ДПА України без задоволен ня.

Донарахування позивачу податків та застосування штрафних фінансових) санкцій за стосовано відповідачем по тій причині, що відповідач вважає, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування у відповідності до Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 р. та займаючись комісійною торгівлею, з метою визначення граничної суми ко штів у розмірі 500000 грн., повинен був рахувати всю суму виручки, отриманої від покупців товару комітента, а не лише комісійну винагороду.

Саме по причині рахування відповідачем всієї суми виручки від комісійної торгівлі, і відбулось перевищення з боку позивача максимально встановленої Указом Президента Укра їни № 727/98 від 03.07.1998 р. у 500000 грн. та робиться висновок в акті перевірки, що пози вач повинен був стати платником податку на додану вартість та сплачувати його на загаль них підставах, а також додатково сплачувати податок з доходів фізичних осіб.

Така позиція відповідача є невірною та не ґрунтується на законі, виходячи з наступ ного.

Абзац 4 ст. 1 Указу Президента України № 727/98 встановлює, що виручкою від реа лізації вважається сума за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Головними моментами описаного визначення є поняття „реалізація" та „продаж", однак визначення цього поняття сам Указ Президента України № 727/98 не дає.

Однак, п. 1.31 ст. 1 спеціального Закону України „Про оподаткування підприємств" встановлює, що продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договора ми купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передба чають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схо ву (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно-правових договорів, які не перед бачають передачу прав власності на такі товари.

Крім того, ст. 1011 ЦК України дає визначення поняття договору комісії, а ст. 1018 ЦК України встановлює, що майно, придбане комісіонером є власністю комітента, а ст. 1022 ЦК України встановлює, що після здійснення правочину за дорученням комітента, комісіонер зобов'язаний передати все отримане по договору комісії комітенту. Отже, цивільне законо давство позбавляє комісіонера (позивача) утримувати будь-які грошові суми з проданого то вару комітента, в тому числі ПДВ, крім комісійної винагороди.

Одночасно правильність позиції позивача підтверджує законодавство України про бух галтерський облік та фінансову звітність. Так, передача товарів від комітента комісіонеру не відображається на балансі комісіонера і продовжує рахуватись на балансі комітента. У комі сіонера переданий йому на комісію товар рахується за балансом. Отже, неможливо відобразити в бухгалтерському обліку всю суму отриманих комісіонером коштів від реалізації товару покупцям, не поруши вши законодавства про бухгалтерський облік, а правильно можна лише відобразити суму ко місійної винагороди.

З наведеного вище слідує, що результатом господарської операції по продажу товару комісіонером є продаж послуги, а не безпосередньо товару, а отже і максимальна сума виру чки позивача, яка дає право позивачу перебувати на спрощеній системі оподаткування, по винна рахуватись виключно з комісійної винагороди.

Крім того, позивач рахував у суму виручки лише комісійну винагороду не лише за своїм внутрішнім переконанням правильності свого власного розуміння закону, а і на підставі наступних офіційних документів: листа ДПА України № 14724/7/15-1317 від 07.11.2000 р.; листа Комітету Верховної ради України з питань фінансів і банківської діяль ності № 06-10/206 від 11.04.2001 р. листа Державного комітету України з питань регулятор ної політики та підприємництва № 1-221/6346 від 24.10.2001 р.

Таким чином, позивач приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення є незаконними (нечинними).

Представник позивача та позивач, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних матеріалів справи.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21.04.2010 р. по 27.04.2010 р. ДПІ в м. Суми проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.04.2007 р. по 31.12.2009 р. ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт перевірки №3530/17-1016//94 від 30.04.2010 р. (а.с.11-33).

За підсумками перевірки встановлені порушення податкового законодавства суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4, а саме:

1) п. 1 та п.5 Указу Президенту України "Про спрощену систему оподаткування, обліку звітності суб'єктів малого підприємництва",

2) пп. 9.12.1 пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок і доходів зичних осіб»,

3) ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян",

4) п.5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», за результатом перерахунку, було донараховано до сплати в бюджет податок з доходів фізичних осіб в сумі 26927,49 грн., в т.ч. по періодах: за 2008 рік в сумі - 16424,48 грн., за 2009 рік в сумі -10503,01 грн.

2. пп.«б» п.2.1, пп.2.3.1. п.2.3. ст.2, пп.3.1.1. п.3.1. ст.3, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7, п.9.4 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", було донараховано до сплати в (бюджет податку на додану) вартість в сумі 2560385,00 грн. в т.ч. по періодах: за квітень 2007 р. в сумі - 93347,00 грн.; за травень 2007 р., в сумі - 103137,00грн.; за червень 2007р. в сумі - 114935,00 грн.; за липень 2007р. в сумі -112971,00 грн.; за серпень 2007 р. в сумі -104081,00 грн.; за вересень 2007 р. в сумі-103062,00 грн.; за жовтень 2007 р. в сумі - 118046,00 грн.; за листопад 2007р. в сумі - 91285,00 грн.; за грудень 2007р. в сумі - 70905,00грн.; за липень 2008р. в сумі -167782,00 грн.; за серпень 2008р. в сумі -129814,00 грн.; за вересень 2008р. в сумі -148519,00 грн.; за жовтень 2008р. в сумі -159214,00 грн.; за листопад 2008р. в сумі - 90975,00 грн.; за грудень 2008р. в сумі - 75114,00 грн. ; за січень 2009р . в сумі - 40997,00 грн.; за лютий 2009р. в сумі - 54593,00 грн. ; за березень 2009р. в сумі - 65608,00 грн. ; за квітень 2009р. в сумі-106305,00грн. ; за травень 2009р. в сумі -135321,00 грн.; за червень 2009р. в сумі -139497,00 грн.; за липень 2009р. в сумі -139577,00 грн. ; за серпень 2009р. в сумі -119003,00 грн. ; за вересень 2009р. в сумі - 76187,00 грн.; за листопад 2009р. в сумі - 40,00 грн. ; за грудень 2009р. в сумі - 70,00 грн.

На підставі акту перевірки від 17.05.2010 р. відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення:

-№/0/34533, яким позивачу донараховано суму податку з доходів фізич них осіб в розмірі 26927,49 грн., у тому числі за основним платежем 26927,49 грн., за штрафни ми (фінансовими) санкціями - 0,00 грн. (а.с.9);

-№ /0/34530 про донарахування податку на додану вартість у сумі 4296461 грн., за основним платежем 2560385 грн., за штрафними (фі нансовими) санкція 1736076 грн. (а .с. 10).

Позивач не погодився з підставами донарахування позивачу податків та застосування штрафних (фінансових) санкцій та подав скаргу начальнику ДПІ в м. Суми (а. с. 34-35).

Зазначена скарга позивача була залишена відповідачем без задоволення та надіслано позивачу податкові повідомлення - рішення № /1/34533 та (№ /1/34530 від 13.07.2010 р. (а. с. 36-39).

21.07.2010р. не погодившись із зазначеним рішеннями позивачем було оскаржено до ДПА в Сумській області (а.с. 41-42).

03.09.2010 р. рішенням про результати розгляду повторної скарги скарга позивача була залишена без задоволення, а йому направлені податкові повідомлення - рішення №/2/34533 від 03.09.2010 р. та № /2/34530 (а. с. 43-45).

Позивач не погодившись із рішенням ДПА в Сумській області та 29.09.2010 р. оска ржив податкові повідомлення - рішення до ДПА України (а. с. 48).

Рішенням ДПА України про результати розгляду по вторної скарги від 01.12.2010 р. скарга позивача була залишена без задоволен ня, а податкові повідомлення рішення без змін (а. с. 49-51).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що приймаючі податкові повідомлення-рішення податковий орган дійшов обґрунтованого висновку, що отримані ФОП ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок кошти за договорами комісії, укладеним із ТОВ "Гєра - S" є виручкою в розумінні ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва № 746/99 від 28.06.1999 року, 01.10.2004 року (далі- Указ №746/99). Виходячи з цього, позивач перевищивши граничну суму обсягу виручки, визначеної в п.1 Указу № 746/99 повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку і звітності, однак цього не зробив. В звязку з чим, податковий орган дійшов обґрунтованого висновку про донарахування позивачу сум податкового зобовязання із ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем укладено договори комісії із ТВП ТОВ «Гєра-S» на продаж продукції, відповідно до яких Комітент поручає Комісіонеру, а Комісіонер за дорученням комітента зобов'язаний за винагороду здійснювати від свого імені продаж товару (труби, арматура, листи та інші металеві вироби) третім особам (покупцям) за ціною не меншою, чим встановлена комітентом (а.с. 15).

В ході перевірки встановлено розбіжність між даними звітів платника єдиного податку та даними перевірки, яка виникла в результаті того, що ОСОБА_3 не в повному обсязі відображав суму коштів, яка фактично була отримана на розрахунковий рахунок підприємця від здійснення реалізації товарів. Перевіркою встановлено, що в звітах єдиного податку підприємець відображав лише суму комісійної винагороди за здійснення операцій з продажу товарів, отриманих на реалізацію від ТВП ТОВ «Гєра». За даними перевірки ОСОБА_3 за перевіряємий період отримав виручку від реалізації в сумі 15362308,04 грн. (з ПДВ), а за даними поданих звітів єдиного податку -246009,52 грн. Встановлено заниження виручки від реалізації за перевіряємий період на загальну суму 15116298,52 грн.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Спеціальним законодавством, яке регламентує порядок оподаткування прибутків, отриманих суб'єктом підприємницької діяльності, що сплачує єдиний податок, є Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Виходячи зі змісту положень ст. 1 Указу №727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, в тому числі до фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Суд зазначає, що запровадження законодавцем спрощеної системи оподаткування, поряд з діючою загальною системою оподаткування, було спрямоване насамперед на введення пільгового режиму оподаткування для тих суб'єктів господарювання, які до цього часу перебували на загальній системі оподаткування, у разі відповідності діяльності цих суб'єктів критеріям (умовам), встановленим ст. 1 Указу №727/98.

Зазначене тлумачення норм Указу відповідає цілям їх правового регулювання, оскільки введення пільгового режиму оподаткування має стимулюючий зміст і спрямовано на заохочення суб'єктів малого підприємництва своєчасно сплачувати встановлені законом податки та обов'язкові платежі. У зв'язку з цим обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) саме за рік має правове значення для суб'єктів господарювання, які перебувають на загальній системі оподаткування та виявили бажання обрати спосіб оподаткування за єдиним податком.

Згідно ст. 5 Указу №727/98 визначено, що у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Виходячи з цього, обов'язок платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування в зазначених випадках виникає в періоді (кварталі), що настає за звітним, в якому платник єдиного податку припустився порушень вимог, установлених статтею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Згідно із положенням пункту 4 статті 1 Указу №727/98 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Виходячи з вище викладеного, суд зазначає, що у випадку наявності хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладення угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Таким чином, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_3М отримавши на власний розрахунковий рахунок суму, яка перевищує дозволений Указом №727/98 розмір виручки, а саме 500 000 грн. повинен був перейти на загальну систему оподаткування.

Отже, суд погоджується з висновками відповідача, щодо правомірності нарахування позивачу податковим органом суми податкового зобовязання за податком на додану вартість, яка виникла внаслідок недодержання позивачем вимог встановлених Указом №727/98, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Також суд зазначає, що зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.01.2010 року по справі за № 21-1966во09.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання незаконними податкові повідомлення - рішення не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому підстави для визнання протиправними та скасування зазначених повідомлень - рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 14.02.2011 р.