Справа № 2а-1870/5709/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/5709/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/5709/11

за позовом Державного підприємства "Роменське лісове господарство"

до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Роменське лісове господарство" (надалі по тексту позивач, ДП "Роменське лісове господарство") звернулось до суду з позовом до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції (далі по тексту відповідач, Роменська МДПІ), в якому просить суд:

- визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення - рішення Роменської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.02.2011 р. №/0 на суму 38588,09 грн. та №/0 на суму 336189,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2010 р. та іншого законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, про що складений акт №67/23/00992958 від 26.01.2011 року та 08.02.2011 року прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № /0 - за порушення п.1.7 ст.1. п.п.7.2.3 п. 7.2. п.п.7.4.5 п.7.4, п.п. 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 30 870,47 грн., в тому числі, жовтень 2008 року в сумі 5 182,21 грн., липень 2010 року в сумі 19 629,51 грн., серпень 2010 року в сумі 6 058,75 грн. та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 7 717,62 грн. (загальна сума -38588,09 грн.);

- № /0 - за порушення п.1.32 ст.1. п.5.1 ст. 5. п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5. п.п. 5.3.9 п. 5.3. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на суму 268 951,28 грн., в тому числі 4 квартал 2008 року в сумі 22 357,73 грн., 1 квартал 2009 року в сумі 19 752,52 грн., 2 квартал 2009 року в сумі 17010,34 грн., за 3 квартал 2009 року в сумі 25285,28 грн., за 4 квартал 2009 року в сумі 49319,92 грн., 1 квартал 2010 року в сумі 46836,82 грн., 2 квартал 2010 року в сумі 43653,79 грн., 3 квартал 2010 року в сумі 44734,88 грн. та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 67237,82 грн.(загальна сума 336189,10 грн.).

За результатами адміністративного узгодження нарахованих сум 08 липня 2011 року ДП «Роменське лісове господарство» отримало рішення ДПА України про результати розгляду скарги №12149/6/25-0115 від 04.07.2011 р., яким ДПА України залишено без змін податкові повідомлення - рішення Роменської МДПІ від 08.02.2011 р. №/0 та № /0, рішення ДПА у Сумській області від 14.04.2011 р. № 6358/10/25-005-28-28/67ск/68ск, прийняте за розглядом скарги, а скаргу - без задоволення.

Позивач не згоден з вищезазначеними рішеннями та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, необґрунтованими та прийнятими всупереч діючому законодавству України.

Підставою для нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток було те, що посадовими особами Роменської МДПІ, які здійснювали перевірку, не взяті до уваги належним чином оформлені документи (податкові накладні, акти виконаних робіт та наданих послуг), які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до складу податкового кредиту з ПДВ та необхідні для віднесення певних сум до валових витрат по податку на прибуток та які отримані від контрагентів:

- при завищенні податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2008 року на суму 5182,21 грн. по проведенню операції з ПП ОСОБА_5 по оприбуткуванню послуг по заготівлі лісопродукції, проведеної по нікчемних правочинах;

- не взяті до уваги податкові накладні від TOB «Сольєрі»: №3 від 01.07.2010 р. на суму 48693,33 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 9738,67 грн.; №24 від 27.07.2010 р. на суму 49453,79 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 9890,84 грн.; №1 від 17.08.2010 р. на суму 30293,57 грн., в т. ч. ПДВ в розмірі 6058,75 грн., мотивуючи тим, що Свідоцтво платника ПДВ TOB «Сольєрі» анульовано 27 серпня 2010 року і тим, що TOB «Сольєрі» не подана декларація за серпень 2010 року, декларація з ПДВ за липень місяць 2010 року визнана недійсною, а також не взяті до уваги належно оформлені документи, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до валових витрат по податку на прибуток і які отримані від ПП ОСОБА_5 після надання їм послуг по заготівлі лісопродукції (акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні за перевіряемий період); ПП ОСОБА_6 після надання їм послуг по заготівлі лісопродукції (акти здачі - прийняття робіт, податкові накладні за перевіряемий період); ПП ОСОБА_7 після надання послуг по заготівлі лісопродукції (акти здачі - прийняття робіт, податкові накладні за перевіряемий період).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На час укладення договорів у сторін були цивільно-правові та господарсько-правові повноваження на вчинення дій щодо укладення договорів. Господарський кодекс України розглядає повноваження як складову господарської компетенції суб'єкта господарюванню (ст. 55 ГКУ). При укладенні господарських договорів сторони визначають зміст договору на основі (ч.4 ст. 179 Господарського кодексу України) вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству - це його власні, приватно - правові інтереси, мотивоване бажання особи досягти поставленої мети.

В перевіряемому періоді були укладені:

- договір підряду на виконання лісозаготівельних робіт №263 від 01.09.2008 року між ДП «Роменське лісове господарство» та ПП ОСОБА_5, де існує домовленість сторін на ризик «Виконавця» розробити лісосіку згідно графіку і лісорубного квитка № 206008 від 28.12.2007 р. і де реально виконані стороною умови договору; договір закінчений актом здачі - приймання робіт від 31.10.2008 р. Від ПП ОСОБА_5 отримані податкові накладні, що є безумовною підставою для оприбуткування та для віднесення певних сум до валових витрат по податку на прибуток. Договір реально виконаний;

- договори підряду на виконання лісозаготівельних робіт № 07-13/257 від 03.08.2009 р.; №260 від 08.09.2009 р.; №283 від 08.09.2009 р.; №291 від 01.10.2009 р.; №313 від 01.10.2009 р.; №323 від 01.10.2009 р.; №324 від 01.10.2009 р. між ДП «Роменське лісове господарство» та ПП ОСОБА_6, де також існувала домовленість сторін на ризик «Виконавця» розробити лісосіку згідно графіку і лісорубного квитка №206084 від 05.01.2009 р., що і було реально виконано стороною договору -«Виконавцем». Надані ПП ОСОБА_6 податкові накладні були безумовною підставою для оприбуткування та для віднесення певних сум до валових витрат по податку на прибуток. Істотні умови договору фактично виконані, договір вважається закінченим;

- договори підряду на розробку лісових деревних ресурсів між ДП «Роменське лісове господарство» та ПП ОСОБА_7 з домовленістю сторін на ризик «Виконавця» розробити лісосіки згідно графіку і лісорубних квитків за 2009 рік до 31.12.2009 року, за 2010 рік до 31.12.2010 р., що і було зроблено «Виконавцем». Договори підряду закінчилися актами здачі приймання робіт (послуг) за перевіряемий період. Отримані від ПП ОСОБА_7 податкові накладні також були безумовною підставою для оприбуткування та для віднесення певних сум до валових витрат по податку на прибуток.

Тому усі припущення посадових осіб податкового органу щодо отримання позивачем податкової вигоди у вигляді незаконного формування валових витрат по податку на прибуток, що в свою чергу призвело до зменшення податкових зобов'язань підприємством за перевіряемий період, ненадходження податків до Державного бюджету за відповідні періоди та щодо складення первинних документів з метою створення підприємством уяви про реальність виконання робіт безпідставні.

ДП «Роменське лісове господарство» не було порушено жодного пункту статті 203 ЦК України щоб визнавати усі договори підряду нікчемними. Також у даному випадку не має місця порушення конституційного обовязку позивачем щодо сплати податку на додану вартість та податку на прибуток до бюджету держави.

Перевіряючими не було жодного посилання на норми права, яким не відповідають господарські зобов'язання платника податків перед виконавцем, або виконавця перед замовником, а також, які дії підприємства щодо укладення договорів або самі договори завідомо суперечать інтересам держави та суспільства і тому є нікчемними (недійсними) правочинами.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або, якщо він не визнаний судом недійсним. Договори підряду не були визнані судом недійсними.

В той же час, частиною 5 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Сторонами виконані умови договорів підряду.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Перевіряючі фактично констатують недійсність договорів підряду, не надають пояснень щодо підстав недійсності, не надають рішення суду про визнання таких договорів недійсними, а також ними не надано достатніх доказів наявності умислу позивача на отримання податкової вигоди шляхом укладення договорів підряду без мети настання реальних правових 4 наслідків за ним.

Таким чином, позивач приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені при неправильному застосуванні законодавства з питань оподаткування.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченні (а.с.148-157, т.1).

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 30.10.2010 р. по 19.01.2011 р. Роменською МДПІ проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2010 р. та іншого законодавства за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2010 р., за результатами якої складений акт перевірки №67/23/00992958 від 26.01.2011 р. (а. с. 10-89).

08.02.2011 р. на підставі вищезазначеного акту перевірки Роменською МДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № /0, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 38587,09 грн., з яких: 30870,47 грн. за основним платежем, 7717,62 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.8);

- № /0, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на прибуток на суму 336189,10 грн., з яких: 268951,28 грн. за основним платежем, 67237,82 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Як встановлено зі змісту акту перевірки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, стало порушення позивачем п. 1.32 ст. 1, пп. 5.1 п. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та п. 1.7 ст. 1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість , а саме укладання недійсних правочинів позивачем із ПП Яременко, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5 та ТОВ «Сольєрі».

Враховуючи зазначені обставини, відповідач дійшов висновку, що фактично роботи по заготівлі лісо продукції виконувались не самостійно ПП Яременко, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6, а невстановленими особами, в звязку з чим надані ДП Роменське лісове господарство первинні документи, не підтверджують фактичного надання послуг по заготівлі лісо продукції вказаними контрагентами.

Проте, суд не може погодитись з вказаними доводами та висновками Роменської МДПІ, виходячи з наступних підстав.

Підстави віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту, на час виникнення спірних правовідносин, регулювались Законом України Про податок на додану вартість.

Відповідно до п. 1.7. ст. 1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 вказаного Закону податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними, які складаються у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

В свою чергу, підстави віднесення сплачених сум за придбані товари (надані послуги) до валових витрат платника податку, на час виникнення спірних правовідносин, регулювались Законом України Про оподаткування прибутку підприємств.

Так, згідно п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 зазначеного Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат, окрім іншого, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Зокрема, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм Закону України Про податок на додану вартість та Закону України Про оподаткування прибутку підприємств , на переконання суду, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені платником податків і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з указаними нормами Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та Закону України Про податок на додану вартість.

Крім того, суд не погоджується із доводами відповідача щодо відсутності права у ДП Роменське лісове господарство на відображення в податковому обліку господарських операцій з ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_6 та ПП ОСОБА_5, які надавали послуги по заготівлі лісо продукції та на відображення в податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Сольєрі», виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи позивачем укладено із ТОВ «Сольєрі» договір купівлі продажу нафтопродуктів №11 від 19.03.2010 року (том.1. а.с. 198-199).

На виконання умов зазначеної угоди, позивачем здійснено розрахунок у безготівковій формі, що підтверджується наданою випискою із особового рахунку (том.1 а.с. 201-202).

Позивачем оприбутковано паливо відповідно до видаткових накладних №С-00000099 від 01.07.2010 року та №С-00000120 від 27.07.2010 року (а.с. 203,204 том.1).

ТОВ «Сольєрі» на виконання умов угоди ДП Роменське лісове господарство надано податкові накладні №3 від 01.07.2010 року, №24 від 27.07.2010 року та №1 від 17.08.2010 року (а.с. 205-206 том.1).

Зазначене паливо було перевезено ОСОБА_8, що підтверджується наданим у судове засідання договором найма автотранспортного засобу №2 від 19.03.2010 року та товарно транспортними накладними, актами приймання - передавання (а.с. 207-211 том.1).

Крім того, реальність господарської операції підтверджується самим ТОВ «Сольєрі» (а.с. 173-174 том.1).

Посилання представника відповідача, щодо анулювання свідоцтва ПДВ ТОВ «Сольєрі», суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи свідоцтво ПДВ ТОВ «Сольєрі» було анульовано 27.08.2010 року (том.1 а.с. 72).

Таким чином, на час здійснення господарських операцій позивачем із ТОВ «Сольєрі», контрагент був дійсним платником ПДВ, а тому ДП Роменське лісове господарство мало право віднести суми ПДВ сплачені у господарських операціях із ТОВ «Сольєрі» до податкового кредиту за липень 2010 року в сумі 19629,51 грн. та за серпень 2010 року в сумі 6058, 75 грн.

В якості підтвердження фактичного здійснення господарських операцій по заготівлі лісо продукції ФОП ОСОБА_5, ДП Роменське лісове господарство надано договір підряду на виконання лісозаготівельних робіт №263 від 01.09.2008 року, акти приймання-передачі виконаних робіт, податкову накладну №22 від 22.09.2008 року, наряди-акти на виконання робіт, щоденники приймання робіт, документи про оплату наданих послуг (т. 1, а.с. 96-100,128, том.2 а.с. 181-185).

В якості підтвердження фактичного здійснення господарських операцій по заготівлі лісо продукції ПП ОСОБА_6, ДП Роменське лісове господарство надано договори підряду на виконання лісозаготівельних робіт №07-13/257 від 03.08.2009 року, №260 від 08.09.2009 року, №283 від 08.09.2009 року, №291 від 01.10.2009 року, №313 від 01.10.2009 року, №323 від 01.10.2009 року, №324 від 01.10.2009 року, акти приймання-передачі виконаних робіт, наряди-акти на виконання робіт, щоденники приймання робіт, документи про оплату наданих послуг, дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки (т. 1, а.с. 101-121,159, том.2 а.с. 145-154, 158-169, 189-206).

В якості підтвердження фактичного здійснення господарських операцій по заготівлі лісо продукції ПП ОСОБА_7 ДП Роменське лісове господарство надано договір підряду на виконання лісозаготівельних робіт №07-13/161 від 01.06.2009 року, №07-13/103 від 01.03.2010 року, договір №07-13/347 від 01.10.2010 року, договір №07-13/51 від 01.02.2010 року, договір №07-13/15 від 04.01.2010 року, договір №07-13/17 від 04.01.2010 року, договір №07-13/17 від 04.01.2010 року акти приймання-передачі виконаних робіт, наряди-акти на виконання робіт, щоденники приймання робіт, рапорти про рух лісо продукції, документи про оплату наданих послуг, дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки (т. 1, а.с. 122-127,160, 221-225,233-239, 244-250, том.2 а.с. 1-35, 42-52,209-21 том.3 а.с. 1-6).

Вказані послуги по заготівлі лісо продукції були відображенім ДП Роменське лісове господарство в бухгалтерському обліку та фактично змінили майновий стан позивача, оскільки отримана лісо продукція була оприбуткована та в подальшому використана в господарській діяльності.

Враховуючи наведені обставини, доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на відображення в податковому обліку господарських операцій з ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 , ПП ОСОБА_7 по заготівлі лісо продукції через неможливість останніми особисто виконати такий обсяг робіт та через відсутність у них технічного персоналу, транспортних засобів, складських приміщень, виробничих активів є не обґрунтованими, оскільки Роменською МДПІ факт отримання ДП Роменське лісове господарство послуг по заготівлі лісо продукції, її подальше оприбуткування та використання у власній господарській діяльності не заперечується. Відповідач наполягає лише на неможливості надання вказаних послуг особисто ФОП ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, без залучення найманих працівників, або фізичних осіб-підприємців чи юридичних осіб та відповідної техніки, залучення яких, в ході перевірки не підтвердилось.

Крім того, суд зазначає, що у січні 2010 року приватним підприємцем ОСОБА_7 на рубках головного користування було заготовлено 236,96 м.куб. деревини з трелюванням на суму 11932,80 грн. Тобто 1 м.куб. заготівлі лісгоспу коштував 50,36 грн.

По фактичній калькуляції заготівлі деревини від рубок головного користування за 2009 рік вартість 1 м.куб, заготівлі дорівнював 85,62 грн. ДП «Роменському лісгоспу», за 2010 рік -91,17 грн.

Економічний ефект у січні 2010 року по Глинському лісництву дорівнював: 85,36 грн. - 50,36 грн. = 35,26 грн. х 236,96 м. куб. = 8355,21 грн.

ПП ОСОБА_7 у січні 2010 року було проведено окорювання деревини 120.07 м.куб на суму 1440,84 грн. - один метр кубічний коштував лісгоспу 12,00 грн., тоді як по діючим нормам виробітку і розцінкам окорювання по лісгоспу проводилося по розцінці 13,47 грн. за 1 м.куб. деревини: економічний ефект 13,47 грн. -12,00 грн. = 1,47 грн. х 120,07м.куб.=176,50 грн.

Крім того, за січень 2010 року сума матеріальних витрат на вищевказаний обсяг робіт по Глинському лісництву становив 2789,80 грн.

Всі витрати на паливно-мастильні матеріали по підприємцю входили у вартість 1 м..куб. заготівлі деревини.

Отже, економічний ефект від залучення приватної бригади ПП ОСОБА_7 за січень 2010 року до заготівлі і окорювання деревини склав: 8355,21 грн. +176,50 грн.=8531,71 грн. (том.2 а.с. 244-245).

На переконання суду, контрагенти позивача ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7 для виконання своїх договірних зобовязань щодо надання послуг по заготівлі лісо продукції могли залучати на підставі окремих договорів, в т.ч. і трудових, як найманих працівників, так і юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців. При цьому, якщо ФОП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 не виконали своїх обовязків щодо оподаткування вказаних господарських операцій із залучення третіх осіб та сплати податків, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для них. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення ДП Роменське лісове господарство права на валові витрати та податковий кредит, тим більше, що позивач виконав усі передбачені законом умови стосовно віднесення сплачених сум до складу валових витрат та податкового кредиту і має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Вказана правова позиція узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України (постанови від 01.06.2010 року по справі № 21-573во10, від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 ) при вирішенні спорів цієї категорії та правовими позиціями Європейського Суду з прав людини (рішення від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії).

Отже, наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського обліку, повністю спростовують висновки Роменської МДПІ щодо відсутності у позивача права на відображення у податковому обліку господарських операцій із заготівлі лісо продукції з ФОП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_7 та ПП ОСОБА_6 та підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а тому висновки відповідача, щодо порушення позивачем п. 1.32 ст. 1, пп. 5.1 п. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та п. 1.7 ст. 1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення Роменської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.02.2011 р. №/0 на суму 38588,09 грн. та №/0 на суму 336189,10 грн., винесені з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, а тому зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Роменське лісове господарство" до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення - рішення Роменської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.02.2011 р. №/0 на суму 38588,09 грн. та №/0 на суму 336189,10 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2011 р.