Справа № 2а-3882/12/2170
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/13095/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М..,
розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2012 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 року

у справі № 2а-5391/11/2170

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьенерго"

до Державної податкової інспекції у м. Новій Каховці Херсонської області Державної податкової служби

про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго" задоволено: визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області від 26.10.2011 року № , № , № , № .

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2012 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку позивача щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Монтажтехобстеження №1», ПП «Курс», ТОВ «Нікстройсервіс» за період з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР, в результаті чого позивачем занижено суму податку на прибуток на 945129,00 грн. за 2-3 квартали 2010 року; пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, внаслідок чого позивачем занижено суму податку на додану вартість за травень та липень 2010 року на 61769,00 грн. та завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість на 693733,00 грн. У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки від 28.04.2011 року № 503/230-24951326 (надалі - акт перевірки від 28.04.2011) відповідачем винесено податкові повідомлення рішення від 17.05.2011 року: № , №, №.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2011 року у задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Південенерго» відмовлено повністю. Зазначене судове рішення оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

В подальшому, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо підтвердження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду за період з 01.10.2010 року по 30.08.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем: завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень-грудень 2010 року на суму 1849263,00 грн.; занижено суму податку на додану вартість на 410657,00 грн.; занижено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на 85423,00 грн.

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки від 13.10.2011 року № 1092/152-24951326 (надалі - акт від 13.10.2011), відповідачем винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення від 26.10.2011 року: № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 85423,00 грн. та застосовано 21356,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій; № , яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 85423,00 грн.; № , яким позивачу зменшено значення суми податку на додану вартість на 275297,00 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 410657,00 грн. та застосовано 35363,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено та зазначено відповідачем в касаційній скарзі, що підставою для висновків акта від 13.10.2011 року стало неврахування позивачем при заповненні рядка 26 декларації за жовтень-грудень 2010 року, січень-серпень 2011 року висновків акта перевірки від 28.04.2011 року № 503/230-24951326.

Відповідно до пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-III від 21.12.2000 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин і до 01.01.2011 року, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Аналогічна за змістом норма закріплена і в Податковому кодексі України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, відповідно до п. 56.18 ст. 56 якого, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пп. 4.4 п. 4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 985, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень. При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили. Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків. Аналогічні дії здійснюються у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним господарським судом до провадження). У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунку платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 5.12.5 п.5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин і до 25.01.2011 року, рядок 23.4 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом.

Зазначені норми кореспондуються з приписами пп. 4.6.7 п. 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 25.01.2011 № 41, чинного з 25.01.2011 року до 25.11.2011 року, відповідно до якого рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Тобто, вищезазначеними нормами не встановлено обов'язку позивача відображувати у податковій звітності результати перевірок платника податків, проведених податковими органами.

Враховуючи викладене, а також те, що податкові зобов'язання, визначені на підставі акта перевірки від 28.04.2011 року не набули статусу узгоджених, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем правомірно не відображено відповідні суми неузгодженого податкового зобов'язання у податковій звітності за визначений період.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу щодо неврахування позивачем в податкових деклараціях за жовтень-грудень 2010 року та січень-березень 2011 року висновків акта перевірки від 28.04.2011 року, оскільки на момент подання декларацій за відповідні періоди, перевірку, на підставі якої складено акт від 28.04.2011 року, податковим органом ще проведено не було.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність факту порушення позивачем податкового законодавства та про неправомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 року у справі № 2а-5391/11/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна