Справа № 2-а-1166/10
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1166/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2010 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С.А.

при секретарі Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського ВДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Павлоградського ВДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15 вересня 2010 року, приблизно о 18.50 годині, він їхав на своєму автомобілі НОМЕР_1 по автодорозі з міста Донецька до міста Дніпропетровська. Разом із ним їхали пасажири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Він побачив автомобіль співробітників ДАІ, відповідач інспектор ДПС ОСОБА_2 подав знак жезлом про зупинку його транспортного засобу. Він зупинився, до автомобіля підійшов відповідач та сказав, що він порушив правила дорожнього руху, а саме: їхав по автодорозі, де швидкість обмежена 40км/год. зі швидкістю 76км/год., чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху більш ніж на 20 км/год. Після чого склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.122 КУпАП та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 грн. 3 даною постановою він не згідний, оскільки швидкість руху не перевищував, рухався згідно правил. Окрім працівників ДАІ на місці більш нікого не було, ніякої фото- або відеофіксації проведено не було, швидкість, яку йому показав працівник ДАІ на своєму радарі не відповідала тій, з якою він рухався, про що можуть підтвердити свідки, які знаходилися з ним в автомобілі. Він їхав зі швидкістю 40 км/год, перед ним рухалися інші машини, які його обганяли, можливо то їхня швидкість.

Просить суд винести постанову, якою скасувати постанову АЕ №316322 від 15.09.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 гривень і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення в звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в письмовому провадженні, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в письмовому провадженні, надав суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що позивачем ОСОБА_1 подано до суду адміністративний позов, в якому він просить скасувати постанову від 15.09.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, складену інспектором ДПС ОСОБА_2 3 поданим позовом відповідач не погоджується, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.09.2010 року за допомогою пристрою для вимірювання швидкості "Радіс" 2087 ним було зафіксовано порушення п.12.9(б) ПДР, а саме: водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на 363 кілометрі автошляху «Знамянка Луганськ Ізварине» в зоні дії дорожнього знаку 1.37 «Дорожні роботи» та знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год» рухався зі швидкістю 76 км/год, тобто з перевищенням швидкості руху більше ніж на 20 км/год. У звязку з порушенням ПДР водія було зупинено для з'ясування особи правопорушника причин вчинення правопорушення та інших обставин справи. Після зупинки транспортного засобу він, згідно з вимогами «Інструкції з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС України», відрекомендувався, назвавши свою посаду, спеціальне звання, а також прізвище, ім'я та по-батькові. Після цього водію було пояснено, що причиною зупинки транспортного засобу стало порушення ПДР: перевищення швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку 3.29, йому було показано швидкість його автомобіля, зафіксовану приладом для вимірювання швидкості "Радіс" 2087 та запропоновано дати пояснення з цього приводу. Було запрошено пройти до патрульного автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Перед складанням протоколу водію було роз'яснено його права, відповідно до ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Будь-яких підстав, які б виключали відповідальність (крайня необхідність) чи обставин, які пом'якшували провину, правопорушником приведено не було. Відповідно до вимог ст.ст.276-283 КУпАП ним було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Посилання позивача на ту обставину, що ним порушено його права не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами. Факт роз'яснення позивачу його прав підтверджується його підписом у відповідній графі протоколу. Стосовно правомірності використання вимірювача швидкості пояснив, що прилад для вимірювання швидкості "Радіс 2087» перебуває на балансі Павлоградського ВДПС ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, пройшов перевірку, тому ним він був використаний правомірно для фіксації правопорушення. Згідно постової відомості вказаний прилад було надано у користування інспектора, який виніс постанову. Таким чином, інспектором правомірно було зафіксовано перевищення швидкості водієм без порушення чинних законодавчих актів. Крім того, використання вказаного пристрою дозволено Наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року.

Звертає увагу на ту обставину, що, в порушення ч.2 ст.106 КАС України, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також не вказано у чому виразилась протиправність дій відповідача і якими доказами це підтверджується. У позовній заяві позивач навіть не вказує з якою швидкість він рухався, що підтверджує безпідставність його вимог.

Відповідно до ст.72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Правомірність дій відповідача підтверджується протоколом та постановою про адміністративне правопорушення від 15.09.2010 року відносно ОСОБА_1, складеними згідно з вимогами ст.ст.256, 276-283 КУпАП, копією свідоцтва про повірку робочого вимірювального засобу, копією Наказу МВС №33 від 01.03.2010 року. Доводи позивача з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення вважає безпідставними та такими, що наведені з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши докази, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в публічно-правових відносинах, які врегульовані КАСУ.

Як вбачається з оглянутого судом оригіналу адміністративної справи, 15 вересня 2010 року відносно позивача відповідачем в особі інспектора ДПС Павлоградського ВДПС було винесено постанову, згідно якої, позивач 15 вересня 2010 року о 18 годині 50 хвилини на 363км автодороги «Знамянка Луганськ Ізварине», де встановлено дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год», керуючи автомобілем НОМЕР_3, перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год, рухався зі швидкістю 76 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Радіс №2087».

Вказаною постановою від 15 вересня 2010 року на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень.

Позивач в протоколі про адміністративне правопорушення АЕ1 №095722 від 15.09.2010 року зазначив, що Правила дорожнього руху не порушував, швидкість не перевищував.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення та в доданих до неї матеріалах не міститься жодних доказів про те, що зафіксована приладом «Радіс №2087» швидкість руху належить саме автомобілю позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КУпАП в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому посилання відповідача на положення ч.2 ст.106 КАС України про ненадання позивачем доказів своєї невинуватості та ст.72 КАС України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, є нікчемними.

Згідно ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Матеріалами справи дані, наведені в постанові про накладення адміністративного стягнення, спростовуються.

Відповідач ніяких доказів правомірності свого рішення суду не надав.

Посилання відповідача лише на те, що доказами по цій справі є тільки дані із протоколу про адміністративне правопорушення та постанова в справі про адміністративне правопорушення, вказані самим відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги для всебічного, повного та обєктивного розгляду справи. Окрім того, відповідачем порушено вимоги Розпорядження МВС України №466 від 21.05.2009 року «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», а саме: п.1.6., згідно якого вимагається виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків, тощо). Позивач зазначив у протоколі двох свідків, але відповідач, в ігнорування вимог чинного законодавства, не опитав їх, не долучивши їх показання в якості доказів по справі.

Показання прибору «Радіс №2087» не можуть підтверджувати той факт, що виміряна ним швидкість належить саме автомобілю позивача, оскільки не можна не приймати до уваги той факт, що була заміряна швидкість будь-якого автомобіля у цей час та предявлена позивачу. Тобто, вина позивача належним чином доведена не була, достатніх доказів допущення порушення з його боку не надано, наприклад, показань свідків, які б підтвердили, що вимірювалась швидкість руху саме автомобіля позивача.

Відповідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в міський суд у порядку, визначеному КАС України.

У відповідності з п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕ №316322 від 15 вересня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 гривень, винесену інспектором ДПС ОСОБА_2, а адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 19 Конституції України, ст.7, 22, 122, 268, 276, 288, 289,293, 294 КУпАП, ст.ст. 6-11, 69, 71, 100, 104, 159-163, 1712 КАС України,- суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Павлоградського ВДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії АЕ №316322 від 15 вересня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 260 /двохсот шістдесяти/ гривень, винесену інспектором ДПС ОСОБА_2, скасувати, закривши провадження в справі про адміністративне правопорушення, в звязку відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А. Янжула