Справа № 2-а-393/10/1970
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-393/10/1970

"16" березня 2010 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В. при секретарі Твердохліб Н.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

треті особи не з»явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду місті Тернополі адміністративну справу

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до територіальної державної інспекції у Тернопільській області

третіх осіб без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про визнання незаконним припису №19-01-030/0052-0051 від 25 січня 2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області, третіх осіб без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним припису.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 січня 2010 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області було проведено перевірку дотримання законодавства про працю СПД фізичної особи ОСОБА_1 За результатами перевірки 25 січня 2010 року було складено акт перевірки № 19-01-030/0052 та видано припис № 19-01-030/0053-0051, яким приписано укласти із найманими працівниками трудові договори у письмовій формі, провести нарахування і виплату найманим працівникам заробітної плати за весь час роботи у нього та забезпечити оформлення достовірного обліку використання робочого часу працівниками і витрат на оплату праці у встановленому порядку.

З даним приписом позивач не згоден, оскільки вважає, що він винесений з порушенням чинного законодавства, а відтак є незаконним.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів передбачених у позовній заяві, просили позов задовольнити, пояснивши, що фактично 25.01.2010 року ніякої перевірки зі сторони інспектора праці не було, позивачу дали підписати вже складений без його відома акт перевірки, від чого він відмовився.

Зазначили, що у приписі не вказано, з ким саме необхідно укласти договори. Крім того, пояснили, що під час проведення перевірки інспектором особисто не відбиралися пояснення в осіб, які ніколи не працювали у ОСОБА_1, та які дали свідчення про нібито допущені ним порушення трудового законодавства, а також не опитано людей, які фактично працювали в нього і з якими укладено відповідні договори.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що Актом перевірки стану додержання законодавства про працю від 25.01.2010 року № 19-01-030/0052 були зафіксовані порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України щодо укладення у письмовій формі з найманими працівниками трудових договорів при фактичному допуску їх до виконання роботи; вимог ст.46 Конституції України та ст.253 КЗпП України щодо порушення прав найманих працівників на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вимог ч.2 ст.З0 Закону України «Про оплату праці»щодо незабезпечення ведення достовірного обліку виконаної працівниками роботи табелями обліку використання робочого часу та достовірного бухгалтерського обліку на оплату праці найманих працівників.

На підставі акта перевірки ФОП ОСОБА_1 правомірно внесено припис за № 19-01-030/0053-0051 від 25.01.2010 року, щодо усунення виявлених порушень законодавства про працю. Крім того, представник відповідача пояснив, що при складанні акту перевірки та винесенні припису він діяв на підставі та спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи в судові засідання не з»явилися, хоча судом належним чином повідомлялися про день та час слухання справи. Враховуючи те, що судом було вжито всіх заходів для повідомлення третіх осіб про день та час слухання справи, суд прийшов до висновку, що слухання справи, слід проводити у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.

За дорученням прокуратури м. Тернополя від 21.01.2010 року №2788/09 та на підставі виконання службових обов'язків згідно з Положенням про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 50 та Положенням про Територіальну державну інспекцію праці у Тернопільській області, затвердженим директором Держнаглядпраці 01.02.2006 року 25 січня 2010 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області ОСОБА_3 було проведено перевірку дотримання законавства про працю суб'єктом підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

За результатами перевірки було складено акт перевірки від 25 січня 2010 року №19-01-030/0052 (далі по тексту - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері виготовлення меблів у мебельному цеху в м.Тернополі по вул.Текстильна,7.

В акті перевірки зафіксовані наступні порушення ФОП ОСОБА_1, а саме:

- вимог п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України, ( додержання письмової форми трудового договору є обов»язковим при укладанні трудового договору з найманим працівником.)

-вимог ст.46 Конституції України та ст.253 КЗпП України (порушення прав найманих працівників на загальнообов'язкове державне соціальне страхування);

- вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» (незабезпечення ведення достовірного обліку використання робочого часу працівників та витрат на оплату праці у встановленому законодавством порядку).

При складені вищевказаного Акта перевірки інспектор праці брав до уваги пояснення ОСОБА_4,, ОСОБА_5, ОСОБА_6 наданих прокурору м.Тернополя, про те, що вони працювали у ОСОБА_1 (ОСОБА_4 працював у період з 01.11.2006р. по 01.11.2009р., ОСОБА_5 з 01.11.2006р. по 01.11.2009р., та ОСОБА_7 з 07.09.2008о. по 01.09.2009р.)

На підставі зазначеного Акта перевірки 25 січня 2010 року інспектором праці було винесено припис щодо усунення виявлених порушень законодавства про працю № 19-01-030/0053-0051, яким приписано СПД ОСОБА_1:

- укласти із найманими працівниками трудові договори у письмовій формі та провести реєстрацію в центрі зайнятості укладених договорів;

- провести нарахування і виплату найманим працівникам заробітної плати за весь час роботи у підприємця, провівши необхідні виплати по забезпеченню загальнообов'язкового соціального страхування найманих працівників;

- забезпечити і провести оформлення достовірного обліку використання робочого часу працівниками та витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 259 КЗпП України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Таким спеціально уповноваженим органом є Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, який має свої територіальні органи ( інспекції) у кожній області.

Пунктом 6. Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 50 передбачено, що посадові особи Держнаглядпраці (головні державні інспектори праці, їх заступники, державні інспектори праці) мають право:

1) безперешкодно в будь-який час без попереднього інформування з предявленням службового посвідчення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування адміністративні і виробничі приміщення роботодавців, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообовязкового державного соціального страхування;

3) давати посадовим особам органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, роботодавців, робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообовязкового державного соціального страхування приписи щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників, які підлягають обовязковому виконанню з письмовим повідомленням про вжиті заходи у місячний або в інший, зазначений у приписі строк.

На підставі КЗпП України, ст. 35 Закону України „Про оплату праці", ст. 27 Закону України „Про відпустки" та пункту 6.3 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 50, головним державним інспектора праці ТДІП області ОСОБА_3 25.01.2010 року було проведено перевірку стану додержання вимог законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1

Суд вважає, що при винесенні припису головний державний інспектор праці Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області ОСОБА_3В керувався Положенням про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 50, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.03.2003 року № 72 «Про затвердження порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 червня 2003 року за № 432/7753 (далі по тексту Порядок).

Судом не беруться до уваги посилання представника позивача, що при складені акту перевірки та винесені припису інспектор праці користувався поясненнями третіх осіб, наданих прокурору м.Тернополя, а не опитував вказаних громадян самостійно, тому акт перевірки та припис є незаконними, як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки вищевказана перевірка у відповідності до п.1.4 Порядку проводилась за дорученням прокуратури міста Тернополя, а тому використання матеріалів перевірки для встановлення тих чи інших обставин не є порушенням порядку її проведення.

Також судом відхиляються доводи представника позивача, що стосуються оцінки правомірності чи неправомірності дій ОСОБА_1, оскільки у відповідності до п. п.5.1 5.2 Порядку після оформлення акту і внесення припису проводиться юридичний аналіз за наслідками проведеної перевірки, а вирішення питання про те, чи є в діях посадових осіб ознаки злочинів, відноситься до компетенції органів прокуратури України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проаналізувавши здобуті по справі докази, суд приходить до переконання, що головний державний інспектор праці Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області при винесенні припису № 19-01-030/0053-0051 від 25 січня 2010 року діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений у нормативно правових актах, що регулюють їх діяльність, а тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.259 Кодексу законів про працю України, Порядком проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 21 березня 2003 року №72, ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до територіальної державної інспекції у Тернопільській області про визнання незаконним припису №19-01-030/0052-0051 від 25 січня 2010 року, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22 березня 2010 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.