Справа № 806/2272/15
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/2272/15

час прийняття: 12 год. 10 хв. категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Шкорботун Ю.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання частково протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання частково протиправним та скасування наказу.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і зазначили, що Позивач з липня 2004року по даний час перебуває на посаді державного реєстратора (відповідно Бердичівської районної адміністрації, а з червня 2013року - Бердичівського міськрайонного управління юстиції). Вважають, що наказ Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №288/6 від 28.05.2015року в частині скорочення посад державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5В.) прийнятий із грубими порушеннями вимог трудового законодавства. На думку Позивача та його представника, трудове законодавство України не передбачає скорочення чисельності конкретних працівників та не передбачає можливості скорочення чисельності чи скорочення штату структурних підрозділів установ чи організацій.

Більш того, як зазначили Позивач та його представник, за наслідками прийняття оскаржуваного наказу ніякого скорочення посад державних реєстраторів чи працівників відповідного відділу Бердичівського міськрайонного управління юстиції не відбулося, так як до прийняття наказу і відповідно до цього наказу в структурі територіального управління юстиції було 4 державних реєстратора і залишається 4 державні реєстратори. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ порушує його права, так як йому фахівцеві із найбільшим досвідом в цій галузі із незрозумілих причин запропонували іншу посаду.

Представник Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Відповідача по даній справі, проти позову заперечила і зазначила, що оскаржуваний наказ зумовлений рішенням КМ України щодо ліквідації Державної реєстраційної служби України. За вказаним наказом відбувається фактичне об'єднання сектору з питань легалізації об'єднань громадян та відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у новий відділ - відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації цього ж управління юстиції. Представник Відповідача підтвердила, що скорочення загальної чисельності працівників не передбачається і що Позивачу дійсно запропоновано іншу посаду, а саме головного спеціаліста цього ж відділу з питань легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача і його представника та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі, пов'язані із прийняттям наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №288/6 від 28.05.2015року, порядком звільнення особи з публічної служби у зв'язку із скорочення чисельності або штату працівників, регулюються як положеннями Закону України "Про державну службу", як спеціального закону, так і Кодексу законів про працю України ((далі - КЗпП України), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1, Позивач по даній справі, з 01.07.2013року перебуває на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції за переведенням з посади державного реєстратора Бердичівської районної державної адміністрації, на якій перебував з 05.07.2004року.

28.05.2015року Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області був прийнятий наказ №288/6 "Про зміни в організаційно-штатних структурах міського, міськрайонних та районних управліннях юстиції".

Відповідно до п.1.2 зазначеного наказу сектор з питань легалізації об'єднань громадян та відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції реорганізовано у відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації цього ж Бердичівського міськрайонного управління юстиції. Згідно абзацу 10 пункту 3 оскаржуваного наказу скорочуються посади державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5В.). Одночасно в п.4 наказу зазначалося, що згідно штатного розпису у Бердичівському міськрайонному управлінні юстиції введені посади начальника (державного реєстратора) відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації, державного реєстратора (по місту) 2 посади, одна посада державного реєстратора (по району) та дві посади головних спеціалістів.

28.05.2015року Позивача було попереджено про звільнення із займаної посади на підставі зазначеного наказу відповідно до вимог п.1 статті 40 КЗпП України після закінчення 2-х місячного терміну з дня попередження. Одночасно Позивачу була запропонована посада "головного спеціаліста відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації цього ж Бердичівського міськрайонного управління юстиції".

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" державна служба припиняється, передусім, із загальних підстав, КЗпП України, а також з підстав, визначених даною статтею. Таким чином, при звільненні особи з публічної служби за загальними підставами передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються всі гарантії, передбачені цим Кодексом, якщо інше прямо не передбачено спеціальним законом.

Безспірно, відповідно до вимог статті 40 Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Вказана правова норма прямо зазначає, що підставою для розірвання договору, укладеного на невизначений строк, може бути реорганізація скорочення чисельності або штату працівників установи, організації, а не певного структурного підрозділу.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у Відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.

Всупереч вказаним правовим нормам в оскаржуваному наказі не наведено жодних мотивів, підстав, обґрунтувань щодо реорганізації Бердичівського міськрайонного управління юстиції та щодо скорочення чисельності або штату працівників структурних підрозділів (відділу і сектору) цього управління, а не працівників саме управління.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача, що прийняття оскаржуваного наказу зумовлено ліквідацією Державної реєстраційної служби України.

По-перше, в оскаржуваному наказі таких мотивів та доводів взагалі не наведено.

По-друге, відповідно до частини третьої статті 36 Кодексу у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Такої позиції дотримується Міністерство юстиції у своєму Роз'ясненні від 25.01.2011року.

Одночасно суд зазначає, що скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

При дослідженні в судовому засіданні штатного розпису Бердичівського міськрайонного управління юстиції, затвердженого 30.04.2015року, загальна кількість працівників цієї державної установи не зменшилася. Більш того, штатний розпис передбачає ту ж саму кількість державних реєстраторів - 4 посади, що були і в попередньому штатному розпису.

При порівнянні посадових інструкцій державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції та державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об'єднань громадян та засобів масової інформації цього ж Бердичівського міськрайонного управління юстиції встановлено, що функціональні права та обов'язки вказаних державних службовців не змінилися і є тотожними.

В розумінні вимог ч.3 ст.2 КАС України зазначення в оскаржуваній частині наказу скорочення посад конкретних державних службовців, а не скорочення посад відповідно до штатного розпису, судом розцінюється як упередженість при прийняті цього наказу.

Суд також зазначає, що розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору з працівником відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу передбачає дотримання певних гарантій для працівника.

Так, частиною другою статті 49-2 Кодексу передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці має враховуватися переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідач при вивільнені працівників у випадках змін в організації виробництва і праці повинен дотримуватися вимог статті 42 Кодексу, якою встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем не в повному обсязі виконано вимоги, передбачені статтею 49-2 КЗпП. В судовому засіданні представник Відповідача не змогла пояснити причини відмови Позивачу в посаді державного реєстратора з урахуванням його більш як 12 річного стажу на вказаній посаді та надання при цьому переваги особам, які мають значно менший досвід роботи державним реєстратором ніж у Позивача або взагалі такий досвід у них відсутній. Так, посаду державного реєстратора на виконання вказаного наказу запропоновано ОСОБА_5 зі стажем роботи на вказаній посаді протягом 1,5року та ОСОБА_6, що працювала завідувачкою сектором легалізації, що за функціональними обов'язками взагалі відрізняється від роботи державного реєстратора.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. В розумінні вимог ст.11 КАС України суд вважає, що наказ Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №288/6 від 28.05.2015року в частині щодо скорочення посад державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5В.) порушує трудові права Позивача щодо гарантування збереження роботи, а тому є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивач заявив клопотання про відшкодування йому 2500,00грн. витрат на правову допомогу. В розумінні вимог ст.87 КАС України безспірно витрати на правову допомогу являються судовими витратами.

Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ визначається правовими нормами Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". За приписами ст.1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Однак звіту про надання правової допомоги ні Позивач ні його представник суду не надали, як і розрахунків, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави".

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати абзац 10 пункту 3 наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №288/6 від 28.05.2015року щодо скорочення посад державних реєстраторів відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5В.).

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 20 липня 2015 р.