Справа № 804/7705/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 р. Справа № 804/7705/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» (далі позивач) до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що декларація з ПДВ за березень 2015 року не була прийнята, оскільки електронною системою оброблення звітності не отримано підтвердження ТОВ «Адіоніс» як платника ПДВ у звітному періоді, що по суті є відмовою в прийнятті такої декларації. Така позиція заснована на порушенні і заповненні ТОВ «Адіоніс» вимог ст.ст. 48, 49 ПК України. Також відповідачем було зазначено, що ТОВ «Адіоніс» було поновлено ДФС України у реєстрі платників ПДВ 30.04.15. До канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Вивчивши доводи позову та заперечень, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд при винесенні постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Суд зазначає, що, враховуючи приписи ст.254 КАС України, судове рішення у справі №804/466/14 набрало законної сили 16.07.14.
Відповідно до п.5.10 Положень про реєстрацію платників податку на додану вартість, затверджених Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 №26 та Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.14 №1130, підставою для внесення до Реєстру платників ПДВ змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ; рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.
період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такої реєстрації до набрання чинності відповідним рішенням суду, а також до внесення контролюючим органом відповідних змін до Реєстру.
Перевіряючи рішення контролюючого органу щодо неприйняття від позивача податкової декларації з ПДВ за березень 2015р., направленої позивачем засобами електронного зв'язку в електронній формі 10.04.15, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до п.49.3. ст.49 ПКУ податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Згідно з пп.49.11.1 п. 49.11 ст.49 у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, а саме у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.
Наведені приписи узгоджуються з приписами п.49.15. ст.49 ПКУ, відповідно до яких податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.
Положеннями п.48.3 ст.48 ПКУ визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Положеннями п.48.4. ст.48 ПКУ визначено, що в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Також суд зауважує, що законодавець не повязує право контролюючого органу відмовити платнику податку на додану вартість у прийнятті декларації з ПДВ з датою поновлення платника податку в Реєстрі платників податків на додану вартість в разі визнання судовим рішенням протиправним рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що надіслана позивачем до ОДПІ в електронній формі податкова декларація з ПДВ за березень 2015р., доставлена до центрального рівня ДПС України 10.04.15, відповідає вимогам, встановленим в п.48.3 та п.48.4 ст.48 ПКУ.
Крім того суд зазначає, що відповідно до п.49.11 ст.49 ПКУ у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання. В даному випадку відповідач не прийняв повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації за березень 2015р., позивачу надіслана квитанція №1, в якій повідомлено, що документ не прийнято. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного суд доходить до висновку, що оскаржувана відмова у прийнятті податкової декларації з ПДВ за березень 2015р., доставленої до центрального рівня ДПС України засобами електронного звязку 10.04.15, є протиправною, а подана позивачем засобами електронного звязку в електронній формі податкова декларація з ПДВ за березень 2015р. мала бути прийнята відповідачем. Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 року, а податкову декларацію ТОВ «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10.04.2015, підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмову Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 10.04.15 прийняти податкову декларацію ТОВ «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 р., а податкову декларацію TOB «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 р. такою, що подана позивачем у день її фактичного отримання контролюючим органом 10.04.15.
Крім того, суд зазначає, що зобовязання субєкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є, відповідно до ст.267 КАС України, правом суду, наданим законодавцем задля здійснення судового контролю за виконання судових рішень в адміністративних справах, а тому така вимога позивача не відповідає способу захисту його прав та інтересів.
Беручи до уваги наведене, позовні вимоги ТОВ «АДІОНІС» підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.04.15 прийняти податкову декларацію ТОВ «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 р.
Визнати податкову декларацію TOB «АДІОНІС» з податку на додану вартість за березень 2015 р. такою, що подана ТОВ «АДІОНІС» у день її фактичного отримання контролюючим органом 10.04.15
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1