Справа № 2а-1670/2197/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2015 р. м. Київ К/9991/2340/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011

у справі № 2а-1670/2197/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24752 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Лубенська ОДПІ Полтавської області подала касаційну скаргу, в якій просить змінити вказані судові рішення в частині задоволення позовних вимог, відмовивши в позову в цій частині. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п.п. 9, 12 ч. 1 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, п.п. 3.2 п. 3 Форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення, затвердженою Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за N 1425/18720, ст. 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Лубенською ОДПІ Полтавської області проведено документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) господарської одиниці кафе «Промінь», за результатами якої складено акт від 09.02.2011 № 001916/23/23/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкові повідомлення-рішення від 28.02.2011 № та № .

Податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2011 № до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 25519 грн., в т.ч.:

- в сумі 1 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у непроведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій в загальній сумі 11 грн.;

- в сумі 680 грн. (340 грн. х 2) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 9 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у незабезпеченні зберігання фіскальних звітних чеків від 03.11.2010 № 1907 та від 11.09.2010 № 1853 в книзі обліку розрахункових операцій;

- в сумі 22440 грн. (340 грн. х 66) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 9 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у незабезпеченні щоденного друку 66-ти фіскальних звітних чеків на реєстраторі розрахункових операцій;

- в сумі 85 грн. (17 грн. х 5) на підставі п. 6 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 11 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- в сумі 2312 грн. (1156 грн. х 2) на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 12 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у реалізації необлікованих товарів за місцем реалізації та зберігання в сумі 1156 грн.

- в сумі 1 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення п. 13 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у незабезпеченні відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Податковим органом встановлено невідповідність готівкових коштів в сумі 138,3 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2011 № до позивачки застосовано відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 штрафні (фінансові) санкції в сумі 18610,25 грн. за порушення вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованим Міністерством юстиції України від 13.01.2005 за № 40/10320, що полягало у несвоєчасному оприбуткуванні готівкових коштів в повній сумі їх фактичного надходження (3722,05 грн.) у книзі обліку розрахункових операцій.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 22440 грн. (22100 грн. + 340 грн.), суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за такі порушення, як нероздрукування та незберігання фіскальних звітних чеків передбачена відповідальність у вигляді одноразового застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - від Закону № 265/95-ВР), незалежно від кількості виявлених випадків щодо нероздрукування або незберігання (відповідно) таких чеків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом правомірно застосовано до позивачки за податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2011 № 1 штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в загальній сумі 680 грн., в т.ч. в сумі 340 грн. за нероздрукування фіскальних звітних чеків та в сумі 340 грн. за незберігання фіскальних звітних чеків, і протиправно застосовано штрафні санкції в сумі 22100 грн. за не роздрукування фіскальних звітних чеків та в сумі 340 грн. за не зберігання фіскальних звітних чеків.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2312 грн., суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що таке порушення як реалізація необлікованих товарів податковим органом повинно було встановлюватись при дослідженні порядку ведення позивачкою Книги обліку доходів і витрат. Утім, відповідачем під час перевірки обставини щодо наявності та порядку ведення такої книги позивачем не встановлювались.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 767 грн. та від 28.02.2011 № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 18610,25 грн., суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з доведеності матеріалами справи факту вчинення позивачкою порушень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованим Міністерством юстиції України від 13.01.2005 за № 40/10320.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ухвалі від 03.12.2013 у справі № 21-428а13 за позовом ТОВ «Манулі Флуіконнекто» до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва про визнання дій протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, Верховний Суд України, усуваючи неоднакове застосування судом касаційної інстанції п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, вказав, що відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в КОРО, оскільки не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи роздрукований чек у КОРО - триваюче.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 1 ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений в постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У даному випадку за вчинення позивачем продовжуваного та триваючого порушень щодо нерозрукування та незберігання фіскальних звітних чеків відповідно правомірним є застосування штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 680 грн. (340 грн. + 340 грн.).

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 22440 грн., в т.ч. в сумі 22100 грн. (22440 грн. - 340 грн.) за нероздрукування фіскальних звітних чеків та в сумі 340 грн. (680 грн. - 340 грн.) за незберігання фіскальних звітних чеків. Суд касаційної інстанції вважає за правильне залишити оскаржувані судові рішення в цій частині без змін.

Суд касаційної інстанції не погоджується з судами попередніх інстанцій в частині вирішення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2312 грн. за порушення щодо реалізації необлікованих товарів. При цьому виходить з такого.

Відповідно до вимог п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з частиною третьою статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХГV суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Таким чином, на суб'єкта підприємницької діяльності, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності для спрощеної системи обліку і звітності.

Відповідно до ст. 1 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269, книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Форма Книги обліку доходів і витрат встановлена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за № 64 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), і така форма не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Отже, обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не може бути покладено на суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98.

Правова позиція щодо відсутності обов'язку у суб'єкта малого підприємництва, який здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, викладена також у постановах Верховного Суду України від 11.06.2013 у справі № 21-147а13 за позовом фізичної особи-підприємця до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова ДПС, третя особа - ДПА у Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, та від 03.12.2013 у справі № 21-412а13 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на фізичних осіб-підприємців, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98.

Натомість фізичні особи-підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону № 265/95-ВР були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.06.2013 у справі № 21-147а13 за позовом фізичної особи-підприємця до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова ДПС, третя особа - ДПА у Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення.

Разом з тим положення Закону № 265/95-ВР не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказують на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

Порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Отже, на фізичну особу, зареєстровану у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої була визначена Формою Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядком її ведення, затвердженим Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за N 1425/18720.

Форма Книги обліку доходів і витрат, затверджена вищевказаним наказом, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Таким чином, дотримання порядку ведення позивачкою такої книги не має значення для правильності вирішення справи.

До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, належать документи щодо походження товару, наприклад: накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо недоведеності факту вчинення позивачкою порушення п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, які ґрунтуються на тому, що податковий орган не досліджував порядку ведення позивачкою Книги обліку доходів і витрат, є безпідставними.

Як вбачається з акту перевірки, зафіксоване в акті порушення позивачкою вимог п. 12 п. 1 ст. 3 ст. 3 Закону №265/95-ВР обґрунтовано виявленим фактом відсутності накладних на товар в сумі 1156 грн.

При цьому штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 12 п. 1 ст. 3 ст. 3 Закону №265/95-ВР щодо неведення обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання за рішенням від 28.02.2011 № 1 застосовані до позивачки на підставі ст. 20 Закону №265/95 ВР.

Відповідно до ст. 20 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, при вирішенні справи суди повинні були дослідити:

- на якій системі оподаткування на момент вчинення порушень перебувала позивачка;

- у разі встановлення, що позивачка перебувала на загальній системі оподаткування, - обставини щодо наявності/відсутності у позивачки первинних документів на товар;

- у разі встановлення обставин щодо відсутності первинних документів, -факт реалізації позивачкою необлікованих товарів.

Проте таких обставин судами досліджено не було.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності скасування оскаржуваних судових рішень в частині задовлення вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2011 № 1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2312 грн. за порушення, що полягало у реалізації необлікованих товарів та направлення справи в цій частині на новий розгляд.

При новому розгляді справи у зазначеній частині судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З огляду на викладене, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувані судові рішення скасуванню у вказаній вище частині із направленням справи на новий розгляд, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області від 28.02.2011 № в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2312 грн. скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області від 28.02.2011 № в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 22440 грн. (22100 грн. + 340 грн.) залишити без змін.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області від 28.02.2011 № в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 767 грн. (1 грн. + 680 грн. + 85 грн. + 1 грн.) та податкового повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області від 28.02.2011 № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 18610,25 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у частині залишення без змін судових рішень з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун