Справа № 335/3313/15-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3313/15-а 2-а/335/88/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Смоляк А.К.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

8 квітня 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобовязання вчинити певні дії. З урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, внаслідок якої в термін з 1 січня 2007 р. по теперішній час йому не було нараховано та виплачено індексацію пенсійного забезпечення, визнати протиправними дії відповідача щодо складання розрахунків пенсійного забезпечення позивача в термін з 1 січня 2007 р. по теперішній час без нарахування індексації пенсійного забезпечення, визнати протиправним рішення відповідача від 21 грудня 2014 р. № 1005/Ш-9, яким було відмовлено у видачі копій матеріалів пенсійної справи та в нарахуванні та виплаті індексації, зобовязати відповідача вчинити дії по видачі копії матеріалів пенсійної справи та по нарахуванню та виплаті індексації з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з першого числа відповідних місяців 20072015 р.р., стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, встановити місячний строк для подання відповідачем звіту про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому у 2005 році призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 13а Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Згідно повідомлення Держкомстату України на офіційному сайті в термін з 1 січня 2007 р. по 1 квітня 2015 р. величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 101 відсотка у відповідні звітні місяці 20072015 р.р. Вважає, що відповідач мав здійснити розрахунок підвищення позивачу пенсійного забезпечення у звязку з індексацією в порядку, передбаченому ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», п.п. 1-1, 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Всупереч наведеним вимогам законодавства позивачу у період з 1 січня 2007 р. по 1 квітня 2015 р. індексація не нараховувалась та не виплачувалась. Рішенням відповідача від 21 грудня 2014 р. № 1005/Ш-9 позивачу було відмовлено в нарахуванні та виплаті індексації. Відповідач також вказував, що у період з 1 січня 2007 р. по 1 липня 2012 р. індексація позивачу не нараховувалась, оскільки позивач отримував доходи як фізична особа-підприємець, що не відповідає дійсності та підтверджується відповідною інформацією ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя. Вказує, що йому не було видано протокол про призначення йому пенсії за вислугою років з 5 жовтня 2005 р. 14 травня 2015 р. він отримав від відповідача довідку про розмір пенсії, з якої дізнався, що йому не було виплачено нараховане пенсійне забезпечення у 2007 р. Вважає рішення відповідача від 24 грудня 2014 р., дії та бездіяльність протиправними як такі, що суперечать вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, а також Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд з урахуванням думки представника відповідача вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що лист відповідача від 21 грудня 2014 р. № 1005/Ш-9 не є рішенням, а є розясненням, наданим позивачеві на його письмове звернення. Щодо видачі матеріалів пенсійної справи позивач направив на адресу відповідача заяву від 24 квітня 2015 р., на виконання якої його було ознайомлено з матеріалами пенсійної справи, про що мається його розписка на цій заяві. З приводу нарахування та виплати індексації зазначила, що за період з 1 січня 2007 р. по 30 червня 2010 р. індексація не нараховувалась у звязку з виплатою позивачеві надбавки на утриманців в період, коли він не працював, отриманням доходів у серпні та листопаді 2007 р., а також враховуючи, що з 1 січня 2007 р. по 31 жовтня 2010 р. індекс споживчих цін не перевищував коефіцієнт 101. За період з 1 листопада 2010 р. по 30 червня 2012 р. індексація нараховувалась та виплачувалась. З 1 липня 2012 р. по 30 квітня 2015 р. позивачу виплачувалась індексація в сумі 89,67 гривень у фіксованому розмірі, який зафіксувався з 1 квітня 2012 р. З 1 квітня 2012 р. індексація не нараховувалась, оскільки відповідно до п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, до обєктів індексації не відносяться соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму. Розрахунковий розмір пенсії позивача склав 949,00 гривень, що є нижчим прожиткового мінімуму, таким чином, пенсія з 1 квітня 2012 р. не підлягає індексації. Також вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки ним не надано доказів її заподіяння. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

З 5 жовтня 2005 р. позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби і деяких інших осіб» та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

10 грудня 2014 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із письмовим зверненням щодо проведення індексації пенсії за період з 2005 р. по теперішній час (арк. справи 14), на яке відповідачем 21 грудня 2014 р. надано відповідь за № 1005/Ш-9 щодо правових підстав та порядку нарахування та виплати йому індексації (арк. справи 4).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обовязків, встановлені законом умови їх реалізації.

Закріплення ч. 2 ст. 2 КАС України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушених прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідь ГУ ПФУ в Запорізькій області від 21 грудня 2014 р. за № 1005/Ш-9 на письмове звернення позивача не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є розясненням, що носить для позивача інформаційний характер. Юридичне значення для позивача носять саме дії та бездіяльність відповідача з приводу не нарахування та не виплати, на його думку, індексації суми пенсії з 1 січня 2007 р., а не зазначена відповідь за наслідками розгляду звернення.

З вказаних підстав, не можуть бути визнані такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання вказаного листа як рішення протиправним.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними бездіяльності відповідача з невиплати індексації та дій щодо складання розрахунків пенсійного забезпечення без нарахування індексації з 1 січня 2007 р., зобовязання вчинити дії по нарахуванню та виплаті індексації з нарахуванням компенсації втрати частини доходів індексації пенсійного забезпечення позивачу за відповідні місяці 2007-2015р.р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.; індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Аналогічні положення закріплені і в п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 (далі Порядок №1078), відповідно до якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

За змістом п. 5 Порядку №1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення й індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться, а з наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 1 січня 2007 р. по 30 червня 2010 р. індексація позивачу не нараховувалась у звязку з виплатою позивачеві надбавки на утриманців в період, коли він не працював, та отриманням доходів у серпні та листопаді 2007 р., а також враховуючи, що з 1 січня 2007 р. по 31 жовтня 2010 р. індекс споживчих цін не перевищував коефіцієнт 101. Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, розрахунком індексації пенсії позивача із зазначенням індексів споживчих цін (арк. справи 3435), протоколом за пенсійною справою позивача від 1 травня 2008 р., з якого вбачається наявність підвищення до пенсії утримання непрацездатної дитини віком до 18 років (арк. справи 51), відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, згідно з якими у позивач отримував дохід від ТОВ «Зв`язоксервіс-біллінг» у звязку з прийомом на роботу в періоди з 1 серпня 2007р. по 15 серпня 2007 р., та з 20 листопада 2007 р. по 30 листопада 2007 р. (арк. справи 64).

Зазначені обставини виключають можливість нарахування та виплати індексації з огляду на положення п. 1 та абз. 9 п. 4 Порядку № 1078.

З вказаного вище розрахунку індексації пенсії позивача також встановлено, що за період з 1 листопада 2010 р. по 30 червня 2012 р. індексація позивачеві нараховувалась та виплачувалась (арк. справи 34). З 1 липня 2012 р. по 30 квітня 2015 р. позивачу виплачувалась індексація в сумі 89,67 гривень у фіксованому розмірі, який зафіксувався з 1 квітня 2012 р. (арк. справи 34).

Як зазначає відповідач, з 1 квітня 2012 р. індексація не нараховувалась, оскільки відповідно до п. 3 Порядку № 1078, до обєктів індексації не відносяться соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму. Розрахунковий розмір пенсії позивача склав 949,00 гривень, що є нижчим за прожитковий мінімум. Дійсно, згідно з розрахунком пенсії за вислугу років від 21 квітня 2015 р., основний розмір пенсії позивача складає 949,00 гривень, тобто нижче за прожитковий мінімум, встановлений законом, та до розміру пенсії здійснюється доплата зафіксованої індексації у розмірі 89,67 гривень (арк. справи 15).

Також факт нарахування та виплати вказаної суми індексації до пенсії підтверджено відповідними розрахунками розміру пенсії позивача, які містяться в матеріалах справи (арк. справи 69, 77), а також розрахунком індексації пенсії позивача (арк. справи 34-35).

За таких обставин, суд не вбачає з боку відповідача протиправних бездіяльності з невиплати індексації та дій щодо складання розрахунків пенсійного забезпечення без нарахування індексації з 1 січня 2007 р., з огляду на що відсутні підстави для зобовязання відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті з нарахуванням компенсації втрати частини доходів індексації пенсійного забезпечення позивачу у відповідні місяці 20072015 р.р.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача нараховувати і виплачувати в подальшому в новому розмірі пенсію з урахуванням індексації споживчих цін у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищуватиме поріг індексації, то суд зазначає, що захисту в порядку адміністративного судочинства в порядку статті 2 КАС України підлягають вже порушені права, свободи чи інтереси особи. На даний час неможливо встановити на майбутнє, чи будуть допущені з боку відповідача порушення законних прав та інтересів позивача, у звязку із чим позовні вимоги щодо зобовязання відповідача вчиняти дії на майбутнє не можуть бути задоволені судом.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з таких підстав.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (ст. 23 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди).

Ч. 2 ст. 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Також, п. 4 ч. 3 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, відшкодування шкоди (у тому числі, й моральної) в адміністративному судочинстві, окрім загальних підстав для її відшкодування, ставиться у залежність від незаконності рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень.

Позивач у своїй позовні заяві, а також під час розгляду адміністративної справи, не обґрунтував заподіяння йому моральної шкоди з боку відповідача, не довів, у чому така шкода полягає, не надав доказів її заподіяння.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 липня 2015 р.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2015 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Шалагінова