Справа № 2а-1870/6287/11
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/6287/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелети С.М.

за участю секретаря судового засідання - Кліщенко В.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в місті Суми, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, стягнення суми бюджетного відшкодування ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції в місті Суми, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року та стягнення з державного бюджету 24500,00 грн. бюджетного відшкодування.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем проведена позапланова документальна перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по поданій декларації за травень 2011 року за результатами якої складено акт перевірки та прийняте податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 24500,00 грн. Прийняте податкове повідомлення-рішення позивач вважає незаконним, оскільки підставою для його винесення та зменшення суми бюджетного відшкодування стало неотримання податковим органом результатів зустрічних перевірок контрагентів позивача.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ДПІ в м. Суми, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в письмовому відзиві, поданому до суду зазначив, що для підтвердження зазначеної позивачем суми бюджетного відшкодування ДПІ в м. Суми були направлені запити на проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача - ТОВ "Сучасні інженерні технології України" та ТОВ "Східмаш". На момент складання акту перевірки не було отримано відповідей Ленінської МДПІ у м. Луганськ та ДПІ у Жовтневому районі у м. Луганськ, в звязку з чим неможливо перевірити відповідність суми бюджетного відшкодування позивача сумам податкового зобовязання її контрагентів. Перевіркою не підтверджене відображене ФОП ОСОБА_4 у декларації за травень 2011 року бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 24500,00 грн., а прийняте податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року відповідає вимогам діючого законодавства.

Представник відповідача - Головного управління державного казначейства України в Сумській області, в судове засідання не зявився, до суду надіслав письмовий відзив (а.с.100), в якому зазначає, що відповідно до Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, підставою для відшкодування податку на додану вартість органами Державної казначейської служби є висновки та узагальнена інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які надаються казначейству органами державної податкової служби. Крім того, відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду щодо безспірного списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження Державного бюджету України з податку на додану вартість, затвердженого спільним наказом Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України від 27.04.2004 року №82/245, відшкодування податку на додану вартість за рішенням суду здійснюється Державним казначейством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 25.07.2011 по 29.07.2011 року ДПІ в м. Суми проведена позапланова документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по податковій декларації за травень 2011 року.

За результатами перевірки складено акт №5934/17-1109//12 від 01.08.2011 року (а.с.9-13) в якому встановлено порушення позивачем абз. "б" п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме не підтверджено відображене позивачем у декларації за травень 2011 року бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 24500,00 грн. (а.с.13).

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Суми прийнято податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року про зменшення ФОП ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 24500,00 грн. (а.с.8).

До такого висновку податковий орган прийшов, перевіривши господарські операції з поставки позивачу товарів по ланцюгу постачальників та, через непроведення зустрічних перевірок, констатував факт порушення відповідачем вимог абз. 14 ст. 200 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується із висновками податкового органу з огляду на наступне.

ФОП ОСОБА_4 було подано до ДПІ в м. Суми податкову декларацію з податку на додану вартість із розрахунком суми бюджетного відшкодування за 4 квартал 2010 року (а.с.69-70).

Як вбачається із пояснень представника відповідача, підставою для зменшення ДПІ в м. Суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 24500,00 грн. стала неможливість проведення зустрічної перевірки постачальників - ТОВ "Сучасні інженерні технології України" та ТОВ "Східмаш", які були основними постачальниками ФОП ОСОБА_4 у 3 кварталі 2009 року.

Згідно договору поставки №6 від 30.07.2009 року ФОП ОСОБА_4 придбала у ТОВ "Сучасні інженерні технології України" чотири бурові насоси НБ 160/6.3 без електродвигуна, коробки передач та шківів, в комплекті з ЗІП на загальну суму 192000,00 грн., в тому числі ПДВ - 32000,00 грн. (а.с.44-45).

Розрахунки між сторонами проведені згідно платіжних доручень №4 від 04.08.2009 року (а.с.53) на суму 96000,00 грн., в тому числі ПДВ 16000,00 грн. та №16 від 14.09.2009 року (а.с.54) на суму 96000,00 грн., в тому числі ПДВ 16000,00 грн.

ТОВ "Сучасні інженерні технології України" було виписано рахунок-фактуру №СТ-0000053 від 30.07.2009 року (а.с.48), видаткову накладну №СТ-002411 від 23.09.2011 року (а.с.49) та податкові накладні №100 від 04.08.2009 року (а.с.50) №111 від 14.09.2009 року (а.с.51) на суму 96000,00 грн. в тому числі 16000,00 ПДВ кожна.

Крім того, згідно договору №16 від 08.08.2009 року ФОП ОСОБА_4 придбала у ТОВ "Східмаш" запчастини до насосів на загальну суму 60696,00 грн., в тому числі ПДВ - 10116,00 грн. (а.с.55).

Розрахунки між сторонами проведені згідно платіжних доручень №7 від 11.08.2009 року (а.с.59) на суму 30348,00 грн., в тому числі ПДВ 5058,00 грн. та №13 від 11.09.2009 року (а.с.60) на суму 30348,00 грн., в тому числі ПДВ 5058,00 грн.

ТОВ "Східмаш" було виписано податкову накладну №07 від 11.08.2009 року (а.с.57), податкову накладну №09 від 11.09.2009 року (а.с.58) та накладну №04 від 11.09.2009 року (а.с.56) на загальну суму 60696,00 грн., в тому числі ПДВ - 10116,00 грн.

Дані обставини не заперечуються представниками сторін, підтверджуються матеріалами справи.

Сума податкового кредиту була сформована за рахунок сплати податку на додану вартість за експортними операціями з виконання контракту №1 від 27.07.2009 року (а.с.31-32), що також підтверджується специфікаціями до контракту, вантажно-митними деклараціями та виписками з банківських рахунків (а.с.33-43), що також не заперечується представниками сторін.

Як вбачається із пояснень представника відповідача, підставою для зменшення бюджетного відшкодування за травень 2011 року стала відсутність відповіді від ДПІ у Жовтневому районі м. Луганськ на запит ДПІ в м. Суми про проведення зустрічної звірки ТОВ "Східмаш" та відповіді Ленінської МДПІ у м. Луганську про проведення зустрічної перевірки ТОВ "Сучасні інженерні технології України", що унеможливило підтвердження суми бюджетного відшкодування, яка заявлена до відшкодування в розмірі 24500,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідки №1641/17-1109/НОМЕР_1 від 17.03.2011 року "Про результати позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за 4 квартал 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення ПДВ, що декларувались в період з 01.08.2009 по 31.12.2010 року" (а.с.61-68) податковим органом підтверджені відображені ФОП ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування по декларації за 4 квартал 2010 року в сумі 24500,00 грн., при цьому податковий орган зазначив, що остаточний висновок про відшкодування заявлених сум ПДВ з бюджету буде зроблено при проведенні та надходженні всіх зустрічних перевірок по ланцюгу до товаровиробника.

При розгляді даної справи податковим органом не надані суду докази того, що безпосередні контрагенти позивача були виключені з реєстру платників податку на додану вартість, а їх свідоцтва платників податку на додану вартість були анульовані у встановленому чинним законодавством порядку, в судовому засіданні представник податкового органу зазначив, що товарність під сумнів податковим органом не ставиться, всі документи були досліджені перевіряючими, відображені в довідці та акті, а підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення стало непроведення зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника та не отримання ДПІ в м. Суми відповідей на направлені запити, що також підтверджується наданими листами до інших податкових органів запитів щодо проведення зустрічних перевірок та наданими відповідями (а.с.74-86).

Відповідно до п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст.198 Податкового кодексу визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, пунктом 200.4. ст.. 200 Податкового кодексу України визначено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст.. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Відповідно до пункту 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту та подальшого відшкодування податку на додану вартість з бюджету, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обовязкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобовязання з податку на додану вартість, то це може тягнути відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що на виконання зазначених вище договорів між позивачем ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Сучасні інженерні технології України" та ТОВ "Східмаш" відбулась поставка товару на підприємство позивача згідно специфікації, товар був оплачений позивачем, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, що були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини не заперечувались відповідачем як під час проведення перевірки так і в судовому засіданні. Таким чином, зазначені господарські операції носили реальний характер та були виконані сторонами належним чином.

При розгляді даної справи судом зясовано, що податковим органом не виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту за наслідками якого ФОП ОСОБА_4 заявлено до відшкодування зазначену суму податку на додану вартість. Відповідачем не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, факт здійснення господарських операцій, за наслідками виконання яких у позивача виникло відємне значення податку, податковим органом не заперечувалося.

З матеріалів справи, зокрема акту від 01.08.2011 року (а.с.9-13) та пояснень представників сторін вбачається, що спір виник з тих підстав, що по постачальникам позивача по ланцюгам до товаровиробника не завершені перевірки, що робить неможливим підтвердження сплати податкового зобовязання по операціям з поставки позивачу товарів по ланцюгу до виробника.

Як вбачається із матеріалів справи, податковим органом було визнано заявлені ФОП ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування сумам, заявленим у податкових деклараціях, однак, у визначений п. 200.12 Податкового кодексу України пятиденний строк після закінчення перевірки не подав до органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, а надання таких висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету податковий орган поставив в залежність від отримання результатів зустрічних перевірок основних постачальників, що не спростовувалося в судовому засіданні представником відповідача.

За змістом вищезазначених норм податковим органам надано право здійснювати зустрічні перевірки, але непроведення їх та відсутність висновків за ними не змінює порядок та строки відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість, встановлені Податковим кодексом України, і своїми діями податковий орган порушив право позивача на своєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому належним способом захисту цього права є вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року.

Встановлені статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту порушеного права не є вичерпними. Разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин.

Необхідно зазначити, що вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили, а протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта субєктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності). Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше яз за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011 року.

Суд зазначає, що відповідач діяв за межами наданих повноважень та всупереч встановленому порядку, з порушенням приписів ст. 19 Конституції України, натомість позивачем виконано передбачені законом умови для отримання бюджетного відшкодування, за таких обставин, враховуючи вищезазначене, та те, що право позивача на бюджетне відшкодування та правильність розрахунків суми податку на додану вартість, що підлягає поверненню, матеріалами справи не спростовується, на час розгляду справи бюджетна заборгованість в сумі 25400 грн. на розрахунковий рахунок позивача в добровільному порядку не повернута, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 25400,00 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в місті Суми, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, стягнення суми бюджетного відшкодування задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/643772 від 08.08.2011року про зменшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1) суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 24500 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 24500 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити. < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.М. Гелета

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови складено та підписано 07.11.2011 року