Справа № 2-а-447/10
Суддя: Канівець Л. Ф.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Володимир-Волинський міський суд Волинської області
ПОСТАНОВА Іменем України

« 23 » листопада 2010 року. м. Володимир-

Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Володимир-Волинському про зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в м. Володимир- Волинський здійснити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006- 2010 роки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом в суд до Управління Пенсійного Фонду України в м. Володимир-Волинському про зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинський здійснити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2010 роки .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він народився 12.08.1940 року, є громадянином України та пенсіонером і має паспорт громадянина України № АС 284922 та відповідне пенсійне посвідчення № 133141.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195 - IV дитина війни -особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Таким чином, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року не передбачає жодних підстав для обмеження соціальних гарантіях дітям війни.

Позивач зазначає, що має право на отримання державних соціальних гарантій дітям війни у повному обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що

виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року, дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року було зупинено на 2006 рік, але відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 було внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від

20.12.2005року, згідно з якими було виключено п . 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від. 20.12.2005 р., а новою редакцією Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від

20.12.2005року було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 71 та з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.200 6 року, було призупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, але Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 12 ч. 1 ст. 71 з урахуванням ст. 111 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року. Відповідно до пп. 2 п. 41 розд. 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ст. 6 Закону України «Про соціальний; захист дітей війни» від 18.11.2004 року було викладено в новій редакції, згідно якої передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором : згідно з одним із законів», але Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення пп. 2 п. 41 розд. 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р.

Позивач зазначає, що з дати набрання чинності Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року передбачена законом надбавки йому не виплачувалась. В позовній заяві позивач просить

поновити пропущений строк для звернення до суду та. зобов»язати управління Пенсійного фонду у Володимир-Волинському районі нарахувати та виплатити на його користь недоплачену , як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2007 р. по 2010 р. включно.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 16 листопада 2010 року позивачу відмовлено у поновленні строку звернення до суду з позовною заявою за період з 01 січня 2006 року по 10 травня 2010 року, а позовну заяву в частині позовних вимог щодо зобовязання Управління пенсійного Фонду України у м. Володимир-Волинський здійснити нарахування та виплату недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 10 травня 2010 року залишено без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився . Подав до суду заперечення проти позову в яких зазначила, що державна соціальна допомога дітям війни здійснювалась на підставі законів та постанов , в межах коштів , які були виділені державним бюджетом для таких виплат . Просить суд врахувати , що позивачем пропущений строк для звернення до суду, а тому просили в задоволенні позову відмовити і справу розглядати у їх відсутність.

Сторонами подані клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, задовольнивши клопотання сторін, судовий розгляд здійснює в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази , зясувавши дійсні обставини справи , суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій, на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни, було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач наділений правовим статусом дитини війни та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Володимир-Волинському районі, Волинської області.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове . утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як визначено ст. З Закону України « Про соціальний захист дітей війни » державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом , не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

Дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка передбачає виплату дітям фійни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком є чинною у 2010 р.

Таким чином, підвищення до пенсії як дитині війни позивачу нараховувалась та виплачувалась, однак у меншому розмірі ніж 30%

мінімальної пенсії за віком, як це передбачає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, , коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що позивач не вказав і не подав доказів того, що даний строк пропущений з поважних причин тому, ухвалою від 16.11.2010 р. у поновленні строку для звернення до суду відмовлено і позовну заяву в частині зобов»язати управління Пенсійного фонду України у .Володимир- Волинському районі нарахувати та виплатити надбавку до пенсії, як дитині війни за період з 01.01.2006 р. по 10.05.2010 року , залишено без розгляду.

В свою чергу, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від

25.02.2008року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України

13.03.2008року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 10 травня 2010 року по 23 листопада 2010 року у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Разом із тим, суд визнає безпідставними доводи відповідача у запереченні про те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне ; страхування» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем гарантованого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» права на отримання і підвищеного розміру пенсії, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії надалі по 2010 рік включно, тобто по 31.12.2010 р., суд прийшов до висновку, що вони до задоволення не підлягають, оскільки статтею б КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси та враховуючи те, що така вимога стосується правовідносин, що виникатимуть в майбутньому, щодо обставин, які фактично не настали, та

не засвідчують про порушення права позивача, а регулювання цих правовідносин здійснюватиметься діючими на той час нормативними актами, у зв'язку з чим відсутні правові підстави прийняття постанови відносно ще не порушених прав, свобод та інтересів.

КЕРУЮЧИСЬ ст.ст.9,11,71,158-161, 163, 167 Кодексу

адміністративного судочинства , на підставі Закону України « Про соціальний захист дітей війни », Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік », Рішення Конституційного суду України № 6-рп /2007 від 09.07.2007 року , Рішення Конституційного Суду України № 10- рп. /2008 від22.05.2008 року , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Володимир - Волинському провести ОСОБА_2 нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 10 травня 2010 року по 23 листопада 2010 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни » з врахування ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: