Справа № 363/2520/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/7887/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМороз Л. Л.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправними дій щодо порушення порядку розгляду клопотання позивача про надання йому безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, та зобов'язання відповідача розглянути зазначене клопотання.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що повірений позивача ОСОБА_5 за договором доручення № 127/03/14-зд від 31 березня 2014 року в порядку ст. 118 ЗК України звернувся до Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області з клопотанням про виділення позивачеві земельної ділянки, розміром близько 0,25 га, в межах села Старі Петрівці, Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

16 квітня 2014 року рішенням вісімнадцятої сесії шостого скликання Старопетрівської сільської ради розгляд заяви знято з порядку денного у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 118 ЗК України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач заявив цей позов.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, порушила порядок подання клопотання про її отримання, оскільки повіреним не було надано довіреності від ОСОБА_4 на представлення його інтересів щодо отримання земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що заінтересована особа може реалізувати своє право на отримання земельної ділянки шляхом подання заяви про це самостійно або через уповноважену особу на вчинення відповідних дій. При цьому, у випадку, якщо особа уповноважила іншу особу на вчинення юридичних дій, обов'язковою умовою підтвердження повноважень діяти від довірителя, окрім договору доручення, є наявність у довірителя довіреності.

Між тим, як встановлено судами, довіритель не видав повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Таким чином колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правомірно відмовили в задоволені позову.

Заперечення позивача на вчинення юридичних дій за достатністю лише договору доручення не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки вказаний договір є внутрішньою стороною представництва у правовідносинах між сторонами договору (між довірителем та повіреним), тоді як довіреність є зовнішньою стороною відносин, яка виражає повноваження представника перед державними органами, установами організаціями всіх форм власності відповідно до ст. ст. 1000-1007 ЦК України.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу позивача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: