Справа № 812/645/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/645/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Дюкаревій М.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання незаконними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 47673418 від 27.05.2015,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції про визнання незаконними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 47673418 від 27.05.2015.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року відкрито провадження у справі № 812/645/15.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року залучено до участі у справі № 812/645/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 24.06.2015 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47673418 від 27.05.2015 року від відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції, в якій державний виконавець Котляр М.І. при її відкритті посилається на Закон України «Про виконавче провадження» ст. 17,19,20,25 та на виконавчий лист №2а/6339/11/1270 виданий 22.08.2011 року Луганським окружним адміністративним судом, де мова йде про заборгованість у сумі 1288,8 грн.

На думку позивача, дії відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області є такими, що мають ознаку незаконності з процесуальних ознак з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Законом України «Про виконавче провадження», яким керується, як підставою у своїй діяльності відповідач, ст.22 визначені «строки пред'явлення виконавчих документів до виконання». В даному випадку виконавчий лист 2а/6339/11/1270 виданий 22.08.2011 року Луганським окружним адміністративним судом підпадає під термін п.2-«інші виконавчі документи» і інше не передбачено законом. Відповідно до цього пункту «2» строк пред'явлення виконавчого документу до відповідача для його виконання закінчується через рік, тобто останньою датою це є дата 22.08.2012 року. В нашому випадку, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47673418 відкрита в супереч законодавству 27.05.2015 року, та з вище наведених законних підстав є підставою вважати дії відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції незаконними, що у свою чергу є підставою для скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47673418 від 27.05.2015 року.

Крім того позивач зазначає, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом У країни для списання безнадійного податкового боргу". В даному параграфі мова не йде з якої дати виникла заборгованість по зобов'язанням, передбачається списання усієї заборгованості на початок прийняття рішення Ради національної безпеки і оборони України прийнятого 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» м.Рубіжне Луганської області внесено у перелік визначених і затверджених Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати протизаконними дії Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції, щодо відкриття виконавчого провадження ВП №47673418 від 27.05.2015 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47673418 від 27.05.2015 року відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких зазначено наступне.

07 травня 2015 року до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції надійшов на примусове виконання лист № 2а-6339/11/1270 про стягнення заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн. на користь управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжне від 22.08.2011 року виданого Луганським окружним адміністративним судом.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. А тому, виконавчі документи даної категорії виконуються у загальновизначеному порядку.

У зв'язку з тим, що даний виконавчий лист пред'являється повторно, згідно частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий документ повертається стягувачу з підстав передбачених статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", це не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи можуть пред'являтися протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У зв'язку з тим, що стягувачем не було порушено строки пред'явлення виконавчого листа 27 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції, відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47673418, копії постанови відповідно до чинного законодавства направлено сторонам виконавчого провадження. Боржнику надана можливість добровільно в строк до 02.06.2015 року виконати виконавчий лист.

Враховуючі викладені обставини, відповідач вважає, що постанова № 47673418 «Про відкриття виконавчого провадження» від 27.05.2015 відповідає вимогам чинного законодавства та винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач зазначає, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують законних інтересів сторін виконавчого провадження, тому у задоволенні позовних вимог позивачу просить відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору надано через канцелярію суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області, як фізична особа-підприємець, що здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 02.08.2001 року. 22.08.2011 судовим рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-6339/11/1270 позов управління про стягнення боргу зі страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з ОСОБА_1 за 2010 рік на суму 1288,80 грн. задоволено у повному обсязі. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12.12.2011р. дане судове рішення залишено без змін.

03.03.2012 виконавчий лист № 2а-6339/11/1270 від 22.08.2011р. був вперше переданий для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби в м.Рубіжному (постанова про відкриття ВП № 31548419 від 05,03.2012р.).

Постановою відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 24.03.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві вказаний виконавчий лист був повернутий на адресу управління.

14.05.2015 відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий лист був повторно переданий для примусового виконання до відділу ДВС в м.Рубіжному. Постановою від 27.05.2015р. відкрито виконавче провадження № 47673418.

З огляду на вищенаведене, управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному просить суд позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-6339/11/1270 від 22.08.2011 стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік в сумі 1288,80 грн.

Постанова Луганського окружного адміністративного суду по справі № 2а-6339/11/1270 від 22.08.2011 набрала законної сили 12.12.2011 (а.с.24,25).

02.03.2012 управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6339/11/1270 вперше (а.с.41).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 19.12.2012 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист № 2а-6336/11/1270) на підставі п.5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.42,43).

28.02.2013 управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6339/11/1270 повторно (а.с.40).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 24.09.2013 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист № 2а-6336/11/1270) на підставі п.2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.44,45).

24.10.2013 управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6339/11/1270 повторно (а.с.47).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 23.12.2013 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист № 2а-6336/11/1270) на підставі п.5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.46,52).

24.01.2014 управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6339/11/1270 повторно (а.с.50).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 24.03.2015 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист № 2а-6336/11/1270) на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.48,49).

28.04.2015 управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області звернулось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-6339/11/1270 повторно (а.с.23).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 27.05.2015 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист № 2а-6336/11/1270) на підставі п.5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.5,26,27).

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 (реєстраційний номер фізичної особи підприємця в ЄДР 3), який мешкає за адресою: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Б.Хмельницького, 90/46 був зареєстрований у якості субєкта підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем (а.с.29).

03.04.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції внесено запис № 5000467 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відповідно до судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця у звязку з неподанням протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону (постанова Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/20094/14) (а.с.29).

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частинами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пунктів 1 та 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, випливає, що фізична особа має право звернутися до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, відповідно прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій щодо цієї фізичної особи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

На підставі ч.1 та 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Тобто, Закон України «Про виконавче провадження» являється спеціальною нормою, яка регулює питання примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На підставі ч.1, п.1,2 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження відповідно до положень ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчий документ, зазначений у ст. 17 цього Закону, та зокрема, заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З аналізу вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин у справі вбачається, що управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області правомірно зверталось до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-6339/11/1270, а відділом державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції законно прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом 2а-6339/11/1270, оскільки виконавчий документ неодноразово протягом 2012 2015 року повертався стягувачу управління Пенсійного фонду України у м. Рубіжному Луганської області, у зв'язку з неможливістю його виконання в повному обсязі, тому строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто один рік з 24.03.2015 (дата останньої постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві). Строк предявлення виконавчого документу до виконання не порушено.

Позивач не оскаржує строки винесення або строки направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, тому суд не дає правової оцінки цим обставинам.

Щодо посилання позивача на пункт 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суд вважає за необхідне зазначає наступне.

Законом України №1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності з 15.10.2014р., у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

"9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Відповідно до ст.2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції

На думку суду, посилання позивача на п.9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (п.9.4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону чинній на момент розгляду справи) як на одну з підстав для оскарження спірної постанови про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованим, оскільки спірною постановою з позивача стягується прострочена заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, тобто обов'язок, який позивач не виконав до 14 квітня 2014 року.

Таким чином, визнаючи недоїмку безнадійною, списуючи її та звільняючи платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання обовязків, які прямо вказані у Законі України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» законодавець не звільняє вказаних платників єдиного внеску від обов'язків, які виникли до 14.04.2014р. та відповідальності за їх невиконання.

Частинами 1 та 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність і законність дій щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 47673418 та прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 47673418, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання незаконними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 47673418 від 27.05.2015, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 21 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3