Справа № 812/144/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/144/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі Олійник О.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Лис-Авто-Транс» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання у 2014 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Лис-Авто-Транс», в якому позивач просить стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію в сумі 20640,58 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 103,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що в порушення вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у відповідача в 2014 році замість 3 інвалідів працював 1. Фактично не працевлаштовано 2 інваліди.

Оскільки відповідачем не було створено 2 робочих місця для інвалідів, утворилася заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 20640,58 грн. та пені за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 103,20 грн., разом 20743,78 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача адміністративно - господарську санкцію у сумі 20640,58 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій у розмірі 103,20 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув, до початку судового засідання надав клопотання, в якому просив розглянути справу без участі повноважного представника, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, до початку судового засідання надав клопотання, в якому просив розглянути справу без участі повноважного представника. Відповідно до письмових заперечень від 03.06.2015, які надійшли через канцелярію суду від представника відповідача, відповідач проти позову заперечує, оскільки відповідно до даних бухгалтерського обліку середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу ПП «Лис-Авто-Транс» у 2014 році становила 69 осіб. Отже, виходячи з вимог ст..19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів для відповідача становить 3 особи. За змістом ст..18-1 Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості. ПП «Лис-Авто-Транс» протягом 2014 року до Лисичанського міського центру зайнятості щомісяця направлялися звіти за формою №3-ПН про наявність вакансій, в тому числі інвалідів. Проте інваліди до відповідача на працевлаштування не направлялися та не зверталися. Відповідач своїми силами протягом вказаного періоду зміг працевлаштувати 1 інваліда. ПП «Лис-Авто-Транс» вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та відсутність інвалідів, які б бажали працевлаштуватись. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Лис-Авто-Транс», ідентифікаційний код 00444837, є юридичною особою та зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 31.01.2014 за № 44/118/479, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 31.01.2014 № 3057 (а.с.6).

Згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів Приватне підприємство «Лис-Авто-Транс» за 2014 рік від 26.02.2015, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) становить 69 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 1, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 3 особи, фонд оплати праці штатних працівників складає 712,1тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 10320,68 грн., сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає 20641,36 грн. з розрахунку на 2 необхідних до створення робочих місця (а.с. 7).

У зв'язку з несплатою ПП «Лис-Авто-Транс» адміністративно - господарських санкцій Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів нарахувало підприємству пеню в сумі 103 грн. 20 коп. за 2014 рік.

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п. 5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-12 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875).

За змістом ст. 20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції у сфері соціального захисту інвалідів, в тому числі контроль щодо забезпечення інвалідів робочими місцями.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно п. 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів, що не супроводжується обов'язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11 за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Продекспорт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та від 26 червня 2012 року у справі № 21-105а12 за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Одеської залізниці про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПП «Лис-Авто-Транс» своєчасно подало до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік (а.с. 7).

Водночас, ПП «Лис-Авто-Транс» про наявність вакантних місць, у тому числі для працевлаштування інвалідів, повідомляло Лисичанський міський центр зайнятості, направивши звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" від 31.01.2014 (а.с.39), від 28.02.2014 (а.с.40), від 31.03.2014 (а.с.41), від 29.04.2014 (а.с.42), від 30.05.2014 (а.с.43), від 29.06.2014 (а.с.44), від 18.07.2014 (а.с.45), від 29.08.2014 (а.с.46), від 26.09.2014 (а.с.47), від 30.10.2014 (а.с.48), від 28.11.2014 (а.с.49), від 26.12.2014 (а.с.50).

Згідно листа Лисичанського міського центру зайнятості від 13.05.2015 № 8/06-1034 зазгначено, що чинним законодавством не передбачено надання роботодавцями до служби зайнятості щомісячної інформації про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Звіти за формою 3-ПН у 2014 році ПП «Лис-Авто-Транс» надавались, в яких інформувалось про наявність вільних робочих місць (вакансій) для інвалідів. (а.с. 26).

В той же час, доказів того, що ПП «Лис-Авто-Транс» відмовило інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у встановленому порядку позивачем не надано.

Дослідженням штатного розпису ПП «Лис-Авто-Транс» на 2014 рік встановлено, що на підприємстві існують 2 посади водія автотранспортних засобів, інформація про які узгоджується з відомостями, зазначеними у звітності "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", поданій Лисичанському міському центру зайнятості протягом 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підприємства та організації, крім бюджетних, мають право складати штатний розпис у довільній формі, керуючись роз'ясненнями, викладеними в листі Мінпраці від 20.01.2005№18-23.

Зважаючи на вищевикладене на підставі досліджених доказів судом встановлено, що ПП «Лис-Авто-Транс» у 2014 році довело виконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, визначений ст. 19 Закону № 875.

Крім того, всі вищевказані докази у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачем у 2014 році вжито всіх заходів для недопущення порушення вимог Закону № 875.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Необхідно враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Розглянувши справу, суд дійшов висновку, що ПП «Лис-Авто-Транс» вжито усіх необхідних та можливих заходів для недопущення господарського правопорушення, оскільки вакантні посади для інвалідів на підприємстві не зайняті не з вини відповідача, що, у свою чергу, унеможливлює застосування адміністративно-господарських санкцій та пені, передбачених ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витратах судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України у судовому засіданні 16 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 21 липня 2015 року, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Лис-Авто-Транс» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання у 2014 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 20743,78 грн. - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 21 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1