Справа № 194/78/15-а
Суддя: Пономаренко І. П.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/78/15-а
Провадження № 2-а/194/11/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

при секретарі Ощепковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року було встановлено факт проживання її та ОСОБА_2 з 06 лютого 1996 року по 03 січня 2014 року як чоловіка та дружини без шлюбу. 21 листопада 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника, але відповідач їй відмовив, посилаючись на відсутність документів, які засвідчують родинні звязки з померлим. Вважає, що на підставі рішення Тернівського міського суду від 27 жовтня 2014 року вона набула права на призначення їй пенсії у звязку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просить визнати дії відповідача щодо відмови їй у призначені пенсії у звязку з втратою годувальника протиправними, зобовязати відповідача призначити їй пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2, померлого 03 січня 2014 року, починаючи з 21 листопада 2014 року, та стягнути з державного бюджету України на її користь судові витрати.

В письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. Як вбачається з рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року, яким було встановлено факт проживання її та ОСОБА_2 з 06 лютого 1996 року по 03 січня 2014 року як чоловіка та дружини без шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 06.02.1996 року, тобто після розірвання шлюбу між ними перестав існувати сімейний союз чоловіка та жінки, що не є правовою підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя внаслідок чого, ОСОБА_1 з 06 лютого 1996 року не може вважатися дружиною ОСОБА_2, який помер 03 січня 2014 року, оскільки відповідно до ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав і обовязків подружжя. Тому, з врахуванням вищевикладеного, просить в позовних вимогах відмовити.

Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, також розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, згідно якої розглядати справу за її відсутності та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

У звязку з вищевикладеним, згідно ст.ст.41, 122 ч.4 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про те, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав і обов'язків подружжя.

Відповідно до Постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника в тому числі необхідно долучити документ, що засвідчує родинні стосунки.

Таким чином, з огляду на викладене в даному випадку таким документом має бути лише свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Аналізом наявних в матеріалах справи та досліджених доказів по справі встановлено наступне.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року було встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 лютого 1996 року по 03 січня 2014 року як чоловіка та дружини без шлюбу.

Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області 29 грудня 2014 року за вих. № 2882/04/06 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника, через відсутність законних підстав, передбачених ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст.91 СК України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім"єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Відповідно до ст.75 Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст.76 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.

Таким чином, за результатами аналізу положень ст.ст.21, 75, 76, 91 СК України, ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце правовідносини спеціальними нормами права, а саме - нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а застосування положень ст.91 СК України в даному випадку буде суперечити спеціальним нормам права, а саме - ст.21 СК України та ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому з викладеного випливає, що факт проживання чоловіка та жінки разом однією сім'єю без шлюбу не породжує права на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що на момент звернення до відповідача а також з позовом до суду, її пенсія була нижчою прожиткового мінімуму, встановленого законом, та вона має право на утримання згідно ст.75 СК України.

З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік осіб, які входять до кола тих, кому може бути призначено пенсію у звязку з втратою годувальника, даний перелік розширенню не підлягає, та приймаючи до уваги, що позивач не входить до кола таких осіб, суд приходить до висновку, що дії до управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області повністю відповідають чинному законодавству, тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача щодо відмови їй у призначені пенсії у звязку з втратою годувальника протиправними, зобовязання відповідача призначити їй пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2, померлого 03 січня 2014 року, починаючи з 21 листопада 2014 року, необхідно відмовити.

У звязку з чим відповідно до ст. 94 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 21 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2,6,8,9,11,69,104,122,159,160,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання її копії з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.П. Пономаренко