Справа № 2а-1870/1298/11
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2011-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2011 р. Справа № 2a-1870/1298/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.

за участю секретаря судового засідання - А.Г. Вольської,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника І відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПС ГРУП" до Сумської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Сумській області про визнання дій неправомірними, визнання рішення недійсним та зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Сумській області, в якому просить:

- визнати недійсною картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці №805000009/1/00123 від 23.02.2011 р.;

- визнати недійсним рішення про визнання митної вартості товарів Сумської митниці №805000009/2011/000176/1 від 23.02.2011 р.;

- зобовязати Сумську митницю провести митне оформлення товару за відомостями, визначеними ТОВ Гіпс Груп у вантажно-митній декларації від 22.02.2011 р. №805000009/2011/002038;

- зобовязати Головне управління Державного казначейства України в Сумській області повернути ТОВ Гіпс Груп з Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 6 034,52 грн., мита 2 742,96 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.02.2011р. ТОВ Гіпс Груп через свого декларанта, ТОВ Альтаір, було подано до Сумської митниці декларацію митної вартості №805000009/2011/002038. Разом з декларацією позивачем було подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

Сумська митниця із визначенням митної вартості товарів у зазначеній декларації не погодилась, вказану вище декларацію до митного оформлення не прийняла, прийнявши рішення:

- по декларації митної вартості №805000009/2011/002038- Картку про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000009/1/00123 від 23.02.2011 р., Рішення про визначення митної вартості товарів №805000009//1 від 23.02.2011р., при цьому застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

Позивач не погоджується з даними рішеннями митного органу, та вважає безпідставним застосування різних методів визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник Сумської митниці проти задоволення позову заперечувала та просила у задоволенні позову ТОВ Гіпс Груп відмовити у повному обсязі оскільки декларант всупереч вимогам статті 267 Митного кодексу України при заявленні митної вартості товару використані відомості не підтвердив документально (не надав запитувані митним органом документи), а надані декларантом відомості у товаросупровідних документах до ВМД, враховуючи їх неналежне оформлення та суперечливі дані є необєктивними та не піддаються обчисленню, що призвело до неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару згідно статті 266 Митного кодексу України. На підставі цього, 23.02.2011р. Сумською митницею, керуючись статтями 266 та 273 Митного кодексу України, винесено рішення про визначення митної вартості товарів (далі - Рішення) № 805000009/2011/000176/1, відповідно до вимог, установлених статтею 273 Митного кодексу.

Згідно з частинами 4,5,6 статті 266 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем о купцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Крім того, представник відповідача зазначила, що позивачем обрано юридично недопустимий спосіб захисту своїх прав: зобов'язання Сумської митниці провести митне оформлення товару за відомостями, визначеними у ВМД № 805000009/2011/002038 від 22.02.2011р., який зашкодить в першу чергу правам та інтересам самого позивача, оскільки імпортований товар, який заявлявся позивачем за ВМД № 805000009/2011/002038 від 22.02.2011р. вже оформлено у митному відношенні за ВМД № 805000009/2011/002118 від 23.02.2011р.; можливості та порядку повторного заявлений до митного оформлення товару, який наразі пройшов митну очистку та випущений у вільний обіг, чинним законодавством не передбачено, так як і не передбачено можливості та механізму анулювання вантажних митних декларацій, за якими товар випущений у вільний обіг. До того ж, товар випущений у вільний обіг при повторному його заявленні до митного оформлення та митного контролю не можливо буде ідентифікувати з товаром, який заявлявся першого разу; вдруге заявлення до митного оформлення товару, для його подальшого митного оформлення митним органом та випущення у вільний обіг зумовить обов'язок позивача сплатити всі необхідні податки і збори, які ним уже сплачені. Крім того, подвійне митне оформлення одного й того самого товару спотворить дані митної статистики та призведе до негативних наслідків для держави.

Головне управління Державного казначейства України в Сумській області в письмовому відзиві на позовну заяву від 11.03.2011 р. зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Компетенція ГУДКУ визначена Бюджетним кодексом України та Типовим положенням про Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 04.04.2006 року №332 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.04.2006 року за №454/12328.

Згідно зі ст. 50 БК України та п. 4 Типового положення ГУДКУ здійснює повернення помилково або зайво сплачених платежів на підставі подання органів стягнення ( в тому числі митних органів).

Повернення з державного бюджету митних платежів регламентується порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженим спільним наказом Державного казначейства України та Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №611/147. Відповідно до п.2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Пунктом 5, 7 Порядку визначено, що митний орган на підставі заяви платника готує висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на Митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до цього Порядку, та не пізніше п'яти робочих днів від дня прийняття керівником (Заступником керівника) митного органу рішення про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, направляє його для виконання відповідному органу Державного казначейств України разом із супровідним листом, в якому вказується кількість висновків, загальна сума, яка підлягає поверненню, а також наводиться перелік висновків із зазначення такої інформації: номера та дати висновку, найменування юридичної або ім'я фізичної особи- платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ платника юридичної особи або ідентифікаційного номера за ДРФО платника - фізичної особи (за наявності ), сума, яка підлягає поверненню за кожним з висновків. На підставі отриманого висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати з отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Правовідносини з приводу нарахування та сплати митних платежів виникають перш за все між податковими органами та платниками податків. ГУДКУ як орган державної влади не наділений повноваженнями щодо контролю за нарахуванням та сплатою податку на додану вартість платниками даного податку та не порушувало жодного нормативно-правового акта з питань відшкодування податку на додану вартість, тим самим не вчиняло незаконних дій по відношенню до позивача.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 265 Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обовязкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Статтею 42 МКУ встановлено, що під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Відповідно до п. 3 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 24.06.2009 №602, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень митний орган повинен використовувати спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України.

У процесі перевірки заявленої позивачем у зазначеній вантажно -митній декларації митної вартості товарів, встановлені порушення та невідповідності між відомостями, що містилися в наданих документах:

- пакувальна специфікація до інвойсу №FVE 1100962, що містить відомості про вартість характеристики товару, оформлена за відсутності печатки продавця за договором saint-Gobain Constryction Prodycts Polska;

- ВМД країни відправлення типу MRN №11PL303030Е0002463 не містить підписів та печаток уповноважених державних органів, що здійснювали випуск вантажу за межі митної території Польської Республіки;

- сертифікати відповідності ЕС №Р2/2009 від 02.02.2009 р. та УС №Р5/2009 від 02.02.2009 р., надані до митниці декларантом, оформлені неналежним чином, оскільки на його аркуші як документу відсутні вартісні ті якісні характеристики товару, печатка продавця за договором saint-Gobain Constryction Prodycts Polska;

- у відомостях про якісні характеристики товару граф ВМД країни відправлення типу MRN №11PL303030Е0002463 графа 35 Вага брутто, графа 38 Вага нетто не відповідають графам 35,38 ВМД №805000009/2011/002038 ;

- відсутність ліцензійного чи авторського договору (контракту).

На підставі вищезазначеного, посадовою особою Сумської митниці, якою здійснювався контроль за правильністю визначення митної вартості, на зворотному боці декларації № 805000009/2011/002038 від 22.02.2011р. було вчинено запис про необхідність подання додаткових документів (а.с.33).

Позивачем були надані наступні документи:

- пакувальних листів;

- копії ВМД країни відправлення;

- сертифікат про походження товару;

- відомості про якісні характеристики товару.

Таким чином, ліцензійний чи авторський договір (контракт), витребуваний Сумською митницею для підтвердження правильності заявленої у ВМД митної вартості декларантом ТОВ КомпаніяАльтаір ОСОБА_3 у встановлений законодавством строк подано не було. У той час як п. 10 Порядку декларування митної вартості товару передбачає, що відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на обєктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Згідно до абз. 10 ст. 267 Митного кодексу України, використані декларантом відомості повинні бути обєктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватись документально.

Згідно п. 6 Указу Президента України Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів від 25.08.1994р. № 475/94 встановлено, що при здійсненні субєктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на субєктів підприємницької діяльності.

Як вже зазначалося вище, декларант, ТОВ КомпаніяАльтаір при заявлені митної вартості товару, використані відомості не підтвердив документально, оскільки не надав тих документів, які запитувалися Сумською митницею. Даний факт унеможливлює обчислення митної вартості товару, і відповідно до ч. 3 ст. 266 Митного кодексу України робить неможливим застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до п. 14 Порядку декларування митної вартості встановлено, що у випадку неподання декларантом в установлений строк додаткових документів або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Статтею 266 Митного кодексу України встановлено перелік методів, за допомогою яких визначається митна вартість товарів, які імпортуються в Україну.

Визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій). Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

На підставі вищезазначеної норми Митного кодексу України митним органом із декларантом ТОВ КомпаніяАльтаір була проведена процедура консультацій з метою вибору підстав для визначення митної вартості товару, ознайомлення його з наявною у митних органів ціновою інформацією на ідентичні та подібні товари, що засвідчено підписом та печаткою уповноваженої особи позивача на поданій ним декларації митної вартості товару (а.с.33).

Таким чином, після проведення консультації, Сумською митницею було прийнято відповідне рішення №805000009/2011/000176/1 від 23.02.2011 р. про визначення митної вартості товарів (а.с.9).

На підставі цього, суд прийшов до висновку, що рішення №805000009/2011/000176/1 від 23.02.2011 р., прийняте Сумською митницею у відношенні позивача ТОВ Гіпс Груп, є законним та обґрунтованим, прийняте в межах повноважень митного органу.

Крім того, що стосується вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 6 034,52 грн. Відповідно до п.п 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право особи на віднесення сум податку до податкового кредиту, з метою у подальшому отримати бюджетне відшкодування даного податку, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Відповідно до 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, спроба позивача у судовому порядку стягнути сплачену ним суму податку на додану вартість фактично є спробою отримати подвійне відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету.

Отже, на підставі дослідженого, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ Гіпс Груп, та про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПС ГРУП" до Сумської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Сумській області про визнання дій неправомірними, визнання рішення недійсним та зобов"язання вчинити дії відмовити в повному обсязі за їх необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) М.М. Шаповал

З оригіналом згідно

Суддя М.М. Шаповал

Повний текст постанови складено 16 травня 2011 року.