Справа № 826/1208/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1208/15 Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А
02 липня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.
Суддів: Гром Л.М.
Міщук М.С.
За участю секретаря: Стеценко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про : - визнання протиправною відмову Міноборони України від 23.12.2014 р., і відмову від 01.08.2012 р., які були надіслані ОСОБА_1 . КМВК, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби; - зобов`язання Міноборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку встановленням 3 групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби в порядку, передбаченому ч.1 та п.5 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України від 23.12.2014 р., яка була надіслана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби. Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2014 р. відповідно до вимог чинного законодавства України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, відповідач Міністерство оборони України звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду, в іншому випадку відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки з наказу начальника Київського інституту сухопутних військ №71 від 21 березня 1994 року, капітана ОСОБА_1 , командира роти факультету, на підставі наказу Міноборони України №91 від 17.03.1994 р., звільнено в запас за станом здоров`я.
25 червня 2012 року ОСОБА_1 було встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане із проходженням військової служби, на підтвердження чого позивачем було надано Довідку до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №785745 від 25.06.2012року.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 26.07.2012 року, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку з визнанням його медико-соціальною комісією інвалідом 3 групи, захворювання пов`язане з проходження військової служби.
Зазначена заява від 26.07.2012 року, для надання висновку стосовно правомірності отримання грошової допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №5902 від 01.08.2012 р була направлена до Міноборони України
Київський міський військовий комісаріат листом №6531 від 31.08.2012 року повідомило позивача, що Міноборони України, за наслідками розгляду заяви від 26.07.2012 року, повернуло документи до КМВК без реалізації, у зв`язку з відсутністю у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги.
11.12.2014 року позивач повторно звернувся до КМВК із заявою , в якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, згідно п.5 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII.
За наслідками розгляду заяви від 11.12.2014 року, Київський міський військовий комісаріат листом №9251 від 23.12.2014 року повідомив позивача, що Міноборони України за наслідками розгляду заяви від 26.07.2012 року повернуло документи до КМВК без реалізації, у зв`язку з відсутністю у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги.
Вважаючи протиправними відмови відповідачів у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст..16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII), ( в редакції станом на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328-V від 03.11.2006 року (набрав чинності 01.01.2007 р.) ст.16 Закону №2011-XII було викладено в новій редакції.
Згідно ч.2 ст.16 Закону №2011-XII, в редакції Закону №328-V, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" №5040-VI від 04.07.2012 року (надалі Закон №5040-VI), внесено зміни до Закону №2011-XII, зокрема, ч.1ст.16 викладено в новій редакції, так, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 5 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII, в редакції Закону №5040-VI, одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Однак, відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону №5040-VI даний закон набрав чинності з 01.01.2014 року.
Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону №5040-VI, дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
Також, постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (надалі Порядок №499), а також установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 р., здійснюється згідно з Порядком № 499.
В силу пп.2 п.2 Порядку №499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам 3 групи.
Отже, одноразова грошова допомога виплачується звільненим з військової служби (зборів) особам у зв`язку з інвалідністю, що сталася після 01.01.2007 року.
Матеріали справи свідчать, що 25 червня 2012 року ОСОБА_1 було встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане із проходженням військової служби.
Позивач двічі звертався до Київського міського військового комісаріату із заявами, в яких просив виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку з визнанням його медико-соціальною комісією інвалідом 3 групи, захворювання пов`язане з проходження військової служби. Відповідачі відмовили позивачу, у зв`язку з відсутністю у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги.
Отже, позивачу було встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із проходженням військової служби, після 01.01.2007 року.
Крім того, відповідачами не було надано суду доказів того, що до набрання чинності Законом №5040-VI відносно позивача було прийнято рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги або позивач отримав замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати, відповідно до законодавства.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі необґрунтовано посилались на відсутність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що його було звільнено з військової служби до набрання чинності Законом № 5040-VI.
Також, колегія суддів зазначає, що правомірним є зобов`язання відповідачів повторно розглянути заяву від 11.12.2014 року, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено - 07.07.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.