Справа № 823/2267/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/59240/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держземагенства у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року у справі за позовом заступника прокурора Черкаської області до Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року заступник прокурора Черкаської області звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування наказів.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року адміністративний позов заступника прокурора Черкаської області було задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази головного управління Держземагентства у Черкаській області від 29.01.2014 року, а саме:

№ ЧК/:04:002/00001929;

№ ЧК/:04:002/00001930;

№ ЧК/:02:001/00001931;

№ ЧК/:02:001/00001932;

№ ЧК/:01:001/00001933;

№ ЧК/:04:002/00001934.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Черкаській області було залишено без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Головне управління Держземагенства у Черкаській області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Головного управління Держземагенства у Черкаській області задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 25.01.2014 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагенства у Черкаській області із 6 заявами про надання дозволу на розробку проектів відведення шести земельних ділянок, загальною площею 223,35 га (пасовища) в користування на умовах оренди для ведення (створення) фермерського господарства, до яких було надано копії наступних документів: паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки ОСОБА_2, викопіровки з планово-картографічного матеріалу на земельні ділянки, обґрунтування використання земельних ділянок, довідки про кількісні характеристики земельних ділянок, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем), згоди землекористувачів.

На підставі заяв та наданих документів Головне управління Держземагенства у Черкаській області прийняло накази від 29.01.2014 про надання ОСОБА_2 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства, а саме:

- № ЧК/:04:002/00001929 земельної ділянки, площею 20,0000 га в адмінмежах Кононівської сільської ради Драбівського району;

- № ЧК/:04:002/00001930 земельної ділянки, площею 10,9000 га в адмінмежах Кононівської сільської ради Драбівського району;

- № ЧК/:02:001/00001931 земельної ділянки, площею 56,6000 га в адмінмежах Кононівської сільської ради Драбівського району;

- № ЧК/:02:001/00001932 земельної ділянки, площею 53,5000 га в адмінмежах Кононівської сільської ради Драбівського району;

- № ЧК/:01:001/00001933 земельної ділянки, площею 36,2500 га в адмінмежах Коломицької сільської ради Драбівського району;

- № ЧК/:04:002/00001934 земельної ділянки, площею 46,1000 га в адмінмежах Митлашівської сільської ради Драбівського району.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно із статтею 20 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно із пунктом «в» частини 1 статті 33 Земельного кодексу України, землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Частинами 1-2 статті 1 Закону України « Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Воно може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Правовий режим земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби визначається статтею 34 Земельного кодексу України, відповідно до частини 1 якої встановлено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Абзацом 2 частини 5 статті 20 Земельного кодексу України, встановлено обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

В постанові Верховного Суду України від 05.03.2013 року у справі № 21-417а12 за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, зазначено, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений. Виходячи з вищевикладеного принципу щодо раціонального використання та охорони земель, суд вважає, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому нормами Земельного кодексу України для зміни цього цільового призначення землі.

Земельний кодекс України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно із частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за ініціативою власників.

Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся із заявами до відповідача про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо оформлення права користування землями для фермерського господарства до часу його створення, в яких зазначено, що планується випасання овець. Головне управління Держземагенства у Черкаській області наказами надало дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на пасовища з видом використання - для ведення фермерського господарства, що, з огляду на наведені норми законодавства, є різними видами використання земельних ділянок.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 у поданих заявах не вказав орієнтовну кількість членів фермерського господарства, не обґрунтував розмірів вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості її обробітку, не обґрунтував необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, при тій умові, що вищезазначені земельні ділянки розташовані у різних місцях.

Крім цього, земельні ділянки, площею 36,2500 в адмінмежах Коломицької сільської ради Драбівського району та площею 46,1000 га в адмінмежах Митлашівської сільської ради Драбівського району станом на час прийняття оскаржуваних наказів перебувають в оренді об'єднання громадян власників ВРХ товариства «Чумгак» та об'єднання громадян власників ВРХ товариства «Обрій» відповідно. ОСОБА_2 при зверненні до відповідача із заявами надано нотаріально засвідчені заяви загальних зборів вказаних товариств про згоду на вилучення цих ділянок. Однак, такі заяви не є доказом припинення права оренди на них відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, суди дійшли висновку, що накази Головного управління Держземагенства у Черкаській області прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Держземагенства у Черкаській області, спрямованих на передачу ОСОБА_2 земельних ділянок (пасовище) для ведення (створення) фермерського господарства загальною площею 223,35 га, які розташовані в адміністративних межах Драбівського району, суд зазначає наступне.

Земельні ділянки, щодо яких прийнято накази, за даними довідок форми 6-зем належать до державної форми власності.

Згідно із частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держземагентства в області діє як територіальний орган Державного агентства земельних ресурсів України згідно із пунктом 1 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258.

Пунктом 4.32. Положення про Головне управління Держземагентства в області передбачено право Головного управління Держземагентства в області відповідно до покладених на нього завдань передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Отже, Головне управління Держземагенства у Черкаській області є суб'єктом владних повноважень, який реалізує повноваження територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, у тому числі щодо надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80) 2 «Щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-му засіданні заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Оскільки, вчинення дій з прийняття Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області наказів про надання дозволів на розробку проектів землеустрою є виключно його дискреційним повноваженням, тому суди дійшли вірного висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій останього, спрямованих на передачу зазначеній особі земельних ділянок, задоволенню не підлягють.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Держземагенства у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року у справі за позовом заступника прокурора Черкаської області до Головного управління Держземагенства у Черкаській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та скасування наказів - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

Т.Г. Стрелець