Справа № 2а-1870/6162/11
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/6162/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання Кліщенко В.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Запчасть" до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Запчасть" (далі по тексту позивач, ТОВ Запчасть) з позовом до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області (далі по тексту відповідач, Конотопська МДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2011 року № НОМЕР_1 та стягнути з Державного бюджету відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 26918 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, на його думку, висновки посадових осіб податкового органу про безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ по господарським операціям з ТОВ РВД-99та ТОВ Компас-2008є безпідставними.

Податкове повідомлення-рішення, винесене за результатами позапланової невиїзної перевірки, позивач вважає незаконними, з тих підстав, що підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, податковим органом вказане порушення позивачем ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість»(діючого на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон України Про ПДВ), а саме неправомірно заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість по операціям з контрагентами по ланцюгу до товаровиробника, у яких неможливо провести перевірку та встановити факт сплати ними податку до бюджету по господарських операціях. Позивач зазначає при цьому, що покладення відповідальності за невнесення податку до бюджету продавцями у ланцюгу від виробника до покупця цих товарів ТОВ «Запчасть» у вигляді зменшення заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість є неправомірними, сплата податку на додану вартість була здійснена при оплаті придбаного ним товару продавцям таких товарів, податкові накладні оформлені належним чином, що не заперечується податковим органом.

Представник відповідача Конотопської МДПІ в судовому засіданні проти позову заперечувала, у письмовому відзиві (а.с. 99-100) на позов просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, та пояснила, що проведеною перевіркою зменшено заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість по декларації в зв'язку з тим, що в ході перевірки було встановлено, що не проведені перевірки по ланцюгу придбання товару, направлені відповідні запити, але податковим органом відповіді не отримано.

Згідно підпункту 7.7.1 пункту 7.1 ст. 7 ОСОБА_3 України Про ПДВ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 вказаного ОСОБА_3, податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим ОСОБА_3. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду (підпункт 7.4.1 пункту 7.4. ст. 7 ОСОБА_3 України Про ПДВ).

За визначенням пункту 1.8 ст. 1 вказаного ОСОБА_3 бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим ОСОБА_3. Таким чином на відміну від податкового кредиту, законодавче визначення бюджетного відшкодування пов'язане із сплаченими платником сумами податку і відповідає загальному поняттю відшкодування як компенсації понесених витрат, заподіяних майнових збитків.

Таким чином, право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару. Тому ТОВ «Запчасть» в порушення вищезазначених норм законодавства України неправомірно заявило до відшкодування з бюджету податок на додану вартість за серпень 2010 року в сумі 7749 грн., за жовтень 2010 року в сумі 19169 грн.., оскільки по господарським операціям відсутні факти надмірної сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України по ланцюгу до товаровиробника, при цьому в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що товарність операцій податковим органом не заперечується.

Представник Головного управління державного казначейства України в Сумській області в судове засідання не з'явився, у письмовому відзиві на позов (а.с.112) зазначає, що у Головного управління Державного казначейства України у Сумській області відсутні законні підстави для відшкодування вищезазначених сум податку на додану вартість, оскільки не наділені повноваженнями щодо проведення відшкодування податку на додану вартість, правовідносини з приводу нарахування та сплати податкових платежів виникають між податковим органом та платником податків, а управління не наділено повноваженнями щодо контролю за нарахуванням та сплатою податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ТОВ «Запчасть» було подано до Конотопської МДПІ податкові декларації з податку на додану вартість із розрахунками суми бюджетного відшкодування , заявами про повернення суми бюджетного відшкодування за серпень та жовтень 2010 р. (а.с. 66-83).

Конотопською МДПІ було проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень, жовтень, грудень 2010 року, про що було складено акт від 09.06.2011 за № 233/23-5/30355337 (а.с.13-23).

На підставі складеного акту, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.06.2011 року № НОМЕР_1 про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 63286 грн., а саме за серпень 2010р. в сумі 7749 грн., жовтень 2010р. в сумі 19169 грн., за грудень 2010р. в сумі 36368 грн. (а.с.24).

Рішенням ДПА в Сумській області № 12875/10-25-005/202/270ск від 10.08.2011р. про результати розгляду первинної скарги (а.с.26-30), скарга ТОВ «Запчасть» була задоволена частково, та скасовано податкове повідомлення-рішення Конотопської МДПІ від 25.06.2011 року № НОМЕР_1 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування за грудень 2010 року в сумі 36368 грн. і залишено без змін податкове повідомлення-рішення Конотопської МДПІ від 25.06.2011 року № НОМЕР_1 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника за серпень 2010 року в сумі 7749 грн. та за жовтень 2010 року в сумі 19169 грн. (а.с.31-35).

Після процедури адміністративного оскарження Конотопською МДПІ прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 29.08.2011р. № про зменшення ТОВ «Запчасть» суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 26918 грн., а саме за серпень 2010р. в сумі 7749 грн., жовтень 2010р. в сумі 19169 грн. (а.с.97)

Підставою для прийняття оскарженого рішення послугували висновки посадових осіб податкового органу про порушення TOB Запчасть вимог п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7, п. 10.2 ст. 10 ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість», п. 19.2 ст. 9 Бюджетного кодексу України при проведенні господарських операцій з ПП РВД - 99та з TOB Компас-2008, внаслідок чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за серпень 2010р. в сумі 7749 грн., жовтень 2010р. в сумі 19169 грн.

На переконання суду наведені висновки посадових осіб податкового органу є необґрунтованими з огляду на наступне.

TOB Запчасть, на підставі договору купівлі-продажу №09/07-10 від 09.07.2010р., придбало у ПП РВД -99 запчастини на загальну суму 38743,35 грн., у тому числі податок на додану вартість 7748,67 гривень. Проведення зазначеної господарської операції підтверджується накладною № 65 від 09.07.2010 року (а.с. 38), податковою накладною від 09.07.2010 року №65 (а.с.39). Транспортування товару здійснювалось транспортом TOB Запчасть, автомобілем НОМЕР_2, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 09.07.2010 року (а.с. 40-41). Розрахунки за отриманий товар проведені у безготівковій формі, що підтверджується виписками по рахункам позивача у банку (а.с. 42-45).

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про фактичне виконання ПП РВД -99поставки по договору купівлі-продажу №09/07-10 від 09.07.2010р., що підтверджено даними, викладеними в акті перевірки та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Факт правомірності заявленої до відшкодування вищезазначеної суми податку на додану вартість в розмірі 7748,67 грн. підтверджується актом від 22.11.2010р. № 490/23-5/30355337 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Запчасть» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2010р., яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалася в квітні-липні 2010 року (а.с.114 139) та не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача.

Разом з тим, з метою перевірки правомірності формування податкового кредиту відповідачем до Мелітопольської ОДПІ надіслано запит для проведення зустрічної звірки.

Конотопською МДПІ отримано довідку про проведення Мелітопольською ОДПІ зустрічної перевірки ПП РВД - 99, про що складено довідку від 09.12.2010року №406/23/36969372 (а.с.107-108). За даними перевірки не встановлено розбіжностей з відомостями, отриманими від ТОВ «Запчасть», відображення в податковому обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ТОВ «Запчасть», яка мала правові відносини з платником податків, підприємство РВД - 99 є посередником, постачальниками даного товару є TOB Торговий дім Спутнік.

Конотопською МДПІ направлено ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська запити від 28.12.2008р., 13.02.2011р., 11.05.2011р. про проведення зустрічної перевірки ТОВ «Торговий дім «Спутник»(а.с.103).

Як вбачається із пояснень представника відповідача жодної відповіді Конотопською МДПІ не було отримано від ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ні на час винесення спірного повідомлення-рішення, ні на час розгляду справи по суті.

Саме відсутність зустрічної звірки протягом тривалого часу, на переконання посадових осіб податкового органу, унеможливлює підтвердження взаємовідносин між субєктами господарювання позивачем та ПП РВД-99 та права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 7748,67 грн. за серпень 2010 року.

Також підставою для зменшення позивачеві податкового кредиту з податку на додану вартість та відповідно, зменшення суми бюджетного відшкодування послугували висновки посадових осіб податкового органу про завищення ТОВ Запчасть суми податкового кредиту з податку на додану вартість на 19169 грн. по господарським операціям з ТОВ Компас-2008.

В той же час, на переконання суду, такі висновки посадових осіб податкового органу є необґрунтованими з огляду на наступне.

TOB Запчасть, на підставі договору купівлі-продажу № 20-09/10 від 20.09.2010 року (а.с. 46-47), придбало у ТОВ Компас 2008 запчастини на загальну суму 122148,85 грн. грн., у тому числі податок на додану вартість 20358,08 грн.

Проведення зазначеної господарської операції підтверджується рахунками-фактурами №к-0001082 від 01.09.2010р., №к-0001107 від 16.09.2010р., №к-0001092 від 09.09.2010р. (а.с.54-56), видатковою накладною № к-00000262 від 10.09.2010 р. , №к-00000306 від 23.09.2010р., №К-00000286 від 27.09.2010р. (а.с.48-50), податковою накладною № 256 від 10.09.2010р., №284 від 23.09.2010р. (а.с.52), №283 від 21.09.2010р.(а.с.51-53). Транспортування товару здійснювалось транспортом TOB Запчасть, автомобілем НОМЕР_2, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 10.09.2010р., 27.09.2010р., (а.с. 45-59).

Розрахунки за отриманий товар проведені у безготівковій формі в сумі 19192,08 грн., що підтверджується виписками по рахункам позивача у банку (а.с. 60-65).

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про фактичне виконання ТОВ Компас 2008поставки товару згідно договору купівлі-продажу № 20-09/10 від 20.09.2011 року, укладеного з позивачем, що не заперечувалось посадовими особами податкового органу під час перевірки та представником відповідача під час судового розгляду даної справи.

Конотопською МДПІ складено довідку №555/23/5/30355337 від 31.12.2010р. «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Запчасть» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2010 р., яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалася в листопаді-грудні 2008р., квітні, липні, серпні 2010 р. (а.с.140-168).

Даною довідкою податковий орган підтвердив відображене ТОВ «Запчасть» бюджетне відшкодування по декларації за жовтень 2010 року в сумі 188372 грн., яка в т.ч. складається із суми податку на додану вартість в розмірі 20358,08 грн. по правовідносинам з ТОВ «Компас 2008»(стор. 12 акту - а.с.151) При цьому зазначив, що висновки щодо достовірності заявленого до відшкодування податку на додану вартість буде зроблено після отримання результатів зустрічних перевірок основних постачальників.

З метою перевірки правомірності формування податкового кредиту до Мелітопольської ОДПІ надіслано запит для проведення зустрічної звірки.

Як вбачається із довідки №9/23/35432583 від 21.01.2011р. Мелітопольської ОДПІ про результати зустрічної звірки TOB Компас-2008 щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Запчасть» за період вересень, жовтень 2010 р., встановлено відображення в податковому обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ТОВ «Запчасть», яка мала правові відносини з платником податків, але при цьому встановлено розбіжність із відомостями, отриманими від ТОВ «Запчасть»по податковій накладній №284 від 23.09.2010р. на суму 60072 грн. (ПДВ 10012,01 грн.), а не на суму 67066 грн. (ПДВ 11177,67 грн.). Також перевіркою встановлено, що дане підприємство є посередником, постачальниками запчастин є TOB Тредікроун.

Таким чином судом встановлено, що Мелітопольською МДПІ не підтверджено із загальної (20358,08 грн.) суми податку на додану вартість за жовтень 2010р. суму 1165,66 грн. (11177,67 грн. 10012,01 грн.), а тому загальна сума податку на додану вартість за жовтень 2010р., яку було відображено в податковому обліку ТОВ «Компас 2008»та становить 19192,42 грн. (20358,08 грн. - 1165,66 грн.).

ДПІ в Печерському районі м. Києва листом №20759/7/23-1110 від 09.06.2011р. щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Тредікроун»направила Конотопській МДПІ акт №4010/23-11/36018468 від 09.06.2011р. (а.с.101-102) про неможливість проведення зустрічної звірки в звязку із відсутністю за місцезнаходженням.

В звязку із відсутністю у Конотопській МДПІ результатів проведених перевірок постачальників до товаровиробника податковим органом було винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 29.08.2011р. № про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 26918 грн., заявлену до відшкодування, а саме за серпень 2010р. в сумі 7749 грн., жовтень 2010р. в сумі 19169 грн. (а.с.97).

Суд не погоджується із правомірністю винесеного податкового повідомлення-рішення, виходячи із наступного.

Відповідно до п.1.8 ОСОБА_3 України Про податок на додану вартість (чинного на час виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим ОСОБА_3. Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків визначений п.7.7 ст.7 цього ОСОБА_3, відповідно до якого сума податку, що підлягає сплаті до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. П.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 ОСОБА_3 передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку. Тобто мова йде не тільки про фактично сплачені, а й про нараховані суми, але які можуть бути включені до податкового кредиту.

Оскільки податок на додану вартість є непрямим податком, то обовязком покупця є сплата податку на додану вартість у ціні товару продавцю товару , а обовязок утримання такого непрямого податку із вартості проданого товару та перерахування його до бюджету несе продавець такого товару. Обовязок покупця товару в сплаті непрямого податку завершується із сплатою вартості придбаного товару, обовязку покупця при включенні сум податку, сплаченого в ціні товару або послуги, до податкового кредиту пересвідчитися у фактичному надходженні таких сум до бюджету та не наділено її відповідними повноваженнями для таких дій. Незважаючи на це, відповідачем право позивача на формування податкового кредиту поставлено в залежність від добросовісності осіб, по ланцюгу до товаровиробника. Невиконання такими особами свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, тягне негативні наслідки саме для цих осіб. На переконання суду, своїми рішеннями відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням відповідача, передбаченим ст. 11 ОСОБА_3 України "Про державну податкову службу в Україні" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та суперечить вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України .

Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові цього суду від 31.01.2011 № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм ОСОБА_3 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що «вимога пункту 1.8 статті 1 ОСОБА_3 № 168/97-ВР щодо надмірної сплати ПДВ як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платникові стосується саме цього платника і сплати ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам, якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. »

Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок «узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 цієї ж статті ОСОБА_3 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, в порядку наведених законодавчих приписів відємна різниця між податковими зобовязаннями платника (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Аналіз норм ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість» свідчить, що термін «сплата податку»вживається в розумінні сплати податку покупцем у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг) (пункт 1.3 статті 1, підпункти 7.4.1 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Так, пункт 1.3 статті 1 названого ОСОБА_3, даючи визначення платника податку як особи, яка зобовязана утримати та внести до бюджету податок, визначає при цьому, що податок сплачується покупцем або особою, яка імпортує товари на митну територію України.

З огляду на зазначене слід зробити висновок про те, що вимога пункту 1.8 статті 1 ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість» щодо надмірної сплати податку, як необхідної умови бюджетного відшкодування, стосується платника, який згідно цього ОСОБА_3 поніс фактичні витрати по сплаті податку.

З урахуванням принципу персональної відповідальності підстави для позбавлення такого платника права на включення до податкового кредиту та отримання з бюджету надмірно сплачених сум податку у звязку з невиконанням іншими платниками податку постачальниками по ланцюгу - покладеного на них законом обовязку щодо внесення до бюджету сплачених покупцем сум податку в ціні придбання товарів (послуг) відсутні.

Відповідно до п.п. 7.7.4. п.7.7 ст.7 ОСОБА_3 платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно п.п.7.7.5 п. 7.7 ст. 7 ОСОБА_3 протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.п. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 ОСОБА_3 на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Відповідно до п.п.7.7.7 п.7.7 ст.7 ОСОБА_3, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

При розгляді даної справи судом зясовано, що податковим органом не виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту за серпень 2010 року в сумі 7749 грн., за жовтень 2010 р. в сумі 19169 грн., за наслідками якого ТОВ «Запчасть» заявлено до відшкодування зазначену суму податку на додану вартість. Відповідачем не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, факт здійснення господарських операцій, за наслідками виконання яких у позивача виникло відємне значення податку, податковим органом не заперечувалося, не подано доказів того, що безпосередні контрагенти позивача були виключені з реєстру платників податку на додану вартість, а їх свідоцтва платників податку на додану вартість були анульовані у встановленому чинним законодавством порядку.

З матеріалів справи, зокрема акту від 09.06.2011р. (а.с.13-23) та пояснень представників сторін вбачається, що спір виник з тих підстав, що по постачальникам позивача по ланцюгам до товаровиробника не завершені перевірки, що робить неможливим підтвердження сплати податкового зобовязання по операціям з поставки позивачу товарів по ланцюгу до виробника.

Стосовно правомірності проведення податковим органом зустрічних перевірок контрагентів позивача по ланцюгу до товаровиробника суд зазначає наступне.

Статтею 2 ОСОБА_3 України "Про державну податкову службу в Україні" на органи державної податкової служби покладено обов'язки щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, до якого відноситься і Закон України "Про податок на додану вартість".

До компетенції державних податкових інспекцій законодавцем віднесено забезпечення обліку платників податків, контроль за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, функцій щодо перевірки достовірності цих документів стосовно правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків (статті 10, 11 ОСОБА_3 України "Про державну податкову службу в Україні" чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається із матеріалів справи, податковим органом було визнано заявлені ТОВ «Запчасть» суми бюджетного відшкодування сумам, заявленим у податкових деклараціях, однак, у визначений у п.7.7.5 ОСОБА_3 пятиденний строк після закінчення перевірки не подав до органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, а надання таких висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету податковий орган поставив в залежність від отримання результатів зустрічних перевірок основних постачальників, що не спростовувалося в судовому засіданні представником відповідача.

За змістом вищезазначених норм податковим органам надано право здійснювати зустрічні перевірки, але непроведення їх та відсутність висновків за ними не змінює порядок та строки відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість, встановлені ОСОБА_3 України «Про податок на додану вартість», і своїми діями податковий орган порушив право позивача на своєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Згідно п.п. 6.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України та ГУ ДК України від 02.07.1997 року № 209/72, суми, не відшкодовані платнику податку протягом термінів визначених у розділі 3 цього Порядку, уважається бюджетною заборгованістю.

У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому належним способом захисту цього права є вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Відповідно до п.п. 6.2 вказаного Порядку, платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач діяв за межами наданих повноважень та всупереч встановленому порядку, з порушенням приписів ст. 19 Конституції України, натомість позивачем виконано передбачені законом умови для отримання бюджетного відшкодування, за таких обставин, враховуючи вищевикладене, та те, що право позивача на бюджетне відшкодування та правильність розрахунків суми податку на додану вартість, що підлягає поверненню, матеріалами справи не спростовується, на час розгляду справи бюджетна заборгованість в сумі 26918 грн., в т.ч. за серпень 2010 року в сумі 7749 грн., за жовтень 2010 року в сумі 19169 грн., яка була зменшена оспорюваним податковим повідомленням-рішенням № від 29.08.2011р., на розрахунковий рахунок позивача в добровільному порядку не повернуто, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Запчасть" до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції № від 29.08.2011р. про зменшення товариству з обмеженою відповідальністю "Запчасть" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010 року в сумі 7749 грн., за жовтень 2010 року в сумі 19169 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Запчасть" (м. Конотоп, вул. Шевченка,19а, і.к. 30355337) суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010 року в сумі 7749 грн., за жовтень 2010 року в сумі 19169 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.М. Гелета

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови складено та підписано 28.10.2011 року.