Справа № 823/1498/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року справа № 823/1498/15

м. Черкаси

11 год. 46 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (за ордером),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю);

представника третьої особи ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ЗАТ КБ ПриватБанк про визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_5, в якому просить визнати протиправною бездіяльність ДВС та зобовязати зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_6 в тому числі і 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 2н-314/09 та № 42898533.

Ухвалою Черкаського адміністративного суду від 17.07.2015 у справі № 823/1498/15 залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобовязання Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_6, який помер 29.05.2013, в тому числі і 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 2н-314/09 та № 42898533.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що дії державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції є незаконними, оскільки вказані виконавчі провадження були закінчені з підстав п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а накладений арешт на майно не скасований.

Представник відповідача та третьої особи щодо заявлених позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

У провадженні Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження № 428985533 та № 214438939 щодо боржника ОСОБА_6 Дані виконавчі провадження відкриті на підставі виконавчого листа № 202/27287/13ц виданого 12.02.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення боргу у сумі 78866,95 грн. та відповідно судового наказу № 2н-314/09 від 12.03.2009 Придніпровського районного суду про стягнення боргу в сумі 21394,42 грн. Крім того, постановами про відкриття виконавчого провадження відділом ДВС накладено арешт на майно боржника в межах суми боргу.

У відповідності до свідоцтва про смерть № 214278 ОСОБА_6 помер 29.05.2013 про що 31.05.2013 складено актовий запис № 1436.

Після чого, постановою від 18.06.2014 у ВП № 428985533 та постановою від 20.06.2014 у ВП № 214438939 закінчено виконавче провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у відповідності до свідоцтва про смерть № 214278 серії I-CP від 31.05.2015.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою від 27.05.2015 начальника Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції на підставі п. 2 ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» скасовано постанови державного виконавця зокрема у ВП № 428985533 та № 214438939 та зобовязано провести дії і відповідності до Закону. Також в даній постанові встановлено, що дані виконавчі провадження були зупиненні - 18.06.2014 № 42898533 та 20.06.2014 № 21438939.

На підставі вказаної постанови державним виконавцем Литвинчук В.О. 28.05.2015 винесено постанови про відновлення виконавчого провадження зокрема і у ВП № 428985533 та № 214438939.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку являється Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1-2 ст. 2 Закону № 606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Згідно з 2,3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема пунктами 1 (смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво) і 2 частини першої статті 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові.

Протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. (ч. 4 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Також, у відповідності до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.(ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Враховуючи вищевикладене, суд розяснює позивачу, що державний виконавець діяв в межах та у спосіб передбачені Законом, оскільки в останнього згідно з ст. 60 Закону відсутнє право знімати арешт в незавершених виконавчих провадженнях (постанови про відновлення виконавчого провадження).

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на ст. 50 Закону, тому що даною статтею встановлено певні конкретні обставини зняття арешту (повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав).

З матеріалів справи не вбачається настання даних обставин.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 22.07.2015