Справа № 629/2998/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/48784/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,

суддів:Іваненко Я.Л.,Тракало В.В.,

при секретарі - Буденку В.В.,

за участю ОСОБА_4 і представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, перерахунок пенсії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ГУ МВС України в Харківській області), в якому з урахуванням уточнених вимог просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області надати до ГУ ПФУ в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 13 жовтня 1997 року, а також визнати за ним право: на отримання пенсії з урахуванням цієї надбавки у розмірі 135, 84 гривень довічно, починаючи з 13 жовтня 1997 року, основного розміру пенсії у розмірі 1937, 83 гривень та підсумку пенсії у розмірі 2522, 91 гривень, щомісячно, з наступним перерахунком цих розмірів відповідно до діючого законодавства.

Окрім цього позивач просив зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок призначеної йому пенсій з урахуванням зазначеного права та виплатити її заборгованість враховуючи компенсацією втрати частини доходів: ГУ МВС України в Харківській області 60356, 53 гривень, ГУ ПФУ в Харківській області 12800, 97 гривень і 1000 та 465, 48 гривень моральної шкоди відповідно.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що проходив службу в органах внутрішніх справ та в жовтні 1997 року був звільнений за станом здоров'я.

ГУ МВС України в Харківській області з 13 жовтня 1997 року йому призначило пенсію у розмірі 50% грошового забезпечення, розмір якої в подальшому збільшився до 55%.

Проте, відповідачі безпідставно здійснювали виплату пенсії без урахуванням її збільшення, чим порушили права і заподіяли моральну шкоду, а тому посилаючись на ці обставини ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останньою постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2014 року позов задоволено частково.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 4 серпня 2014 року постанову суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4 щодо права на пенсію у відповідних розмірах та перерахунок пенсії за період з 13 жовтня 1997 року по 16 січня 2013 року залишено без розгляду.

Цим же судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язано ГУ МВС України в Харківській області надати ГУ ПФУ в Харківській області відомості (довідку) про 50% відсоткову надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії, а останнього здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії з урахуванням всіх надбавок, починаючи з 16 січня 2013 року.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях ГУ ПФУ в Харківській області вважаючи, що апеляційний суд встановив дійсні обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи частково позов апеляційний суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо права на пенсію у відповідних розмірах та перерахунок пенсії за період з 13 жовтня 1997 року по 16 січня 2013 року підлягають залишенню без розгляду за пропущенням строку звернення до суду без поважних причин (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України), а порушене право на перерахунок пенсії у визначених в позові розмірах підлягає поновленню з 16 січня 2013 року.

Проте до такого висновку апеляційний суд частково дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ та в жовтні 1997 року був звільнений з військової служби за пунктом «б» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з хворобою.

13 жовтня 1997 року ГУ МВС України в Харківській області йому призначило пенсію у розмірі 50% грошового забезпечення, з січня 2003 року цей розмір становить - 55%.

З матеріалів справи також вбачається, що в період з 1 січня 2005 по 31 грудня 2006 роки ГУ МВС України в Харківській області здійснювало виплату пенсії ОСОБА_4 з розрахунку 50% грошового забезпечення.

Ці обставини справи сторонами не заперечуються.

Залишаючи частину позовних вимог без розгляду апеляційний суд виходив з вимог частини 1 і 3 статті 99, частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України і того, що позивач пропустив місячний строк звернення з позовом до адміністративного суду, без поважних причин.

Проте такі висновки апеляційний суд зробив без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 14 грудня 2010 року звернувся до адміністративного суду з позовом про перерахунок пенсії, в подальшому не змінюючи цього предмету спору збільшив вимоги та просив здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення - 13 жовтня 1997 року, тобто збільшив період перерахунку.

Так, за приписами частини 1 і 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції періоду звернення до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки зазначений предмет спору зводиться до права на перерахунок пенсії, такий не пов'язаний з прийняттям позивача на публічну службу, її проходження або звільнення, а тому застосування апеляційним судом положень частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковим.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Досліджуючи питання пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що ОСОБА_4 пропустив такий без поважних причин.

При цьому на застосуванні статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України наполягали відповідачі.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що про порушення прав на отримання належного розміру пенсії позивач повинен був дізнатися кожного місяця при отриманні її сум, а відтак звернутися до суду за захистом порушеного права.

Більше того, при передачі 1 січня 2007 року справи до ГУ ПФУ в Харківській області останнє виявило помилку у нарахуванні і виплаті позивачу пенсії, відповідач виправив таку про що письмово інформував позивача.

Проте з цього періоду ОСОБА_4 також не звернувся до суду з відповідним позовом для захисту порушеного права.

Належних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позивач не подав і таких не встановлено судом.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені позивачем обставини до таких не відносяться, а тому з урахуванням вимог частини 1 і 2 статті 99 і частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції спірного періоду) і того, що позов поданий 14 грудня 2010 року вимоги про перерахунок пенсії за період 13 жовтня 1997 року по 14 червня 2010 року (в межах шестимісячного строку звернення з позовом до суду) підлягають залишенню без розгляду.

Посилання ОСОБА_4 на статтю 55 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) як підставу задоволення позову в повному обсязі є помилковими, оскільки зазначена норма регулює лише питання виплати сум нарахованих пенсій. У даній справі спірні суми пенсій позивачу нараховані не були.

У зв'язку з наведеним оскаржуване рішення апеляційного суду, у зазначеній частині підлягає зміні.

Що ж до частини задоволеного позову про перерахунок пенсії з урахуванням компенсації, виплата її заборгованості, стягнення моральної шкоди, висновки апеляційного суду відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

За приписами частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - Постанова КМУ № 1294), яка набула чинності з 1 січня 2008 року змінено структуру грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів Україні 17 липня 1992 року № 393" від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Постанова КМУ № 45), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

За змістом пункту 5 цього Порядку види грошового забезпечення, а також щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія, враховуються у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки звільнилася на пенсію.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Згідно з пунктами 4 і 7 Порядку, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частиною другою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справи та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 пенсії обчислюються з відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що призначаючи ОСОБА_4 пенсію ГУ МВС України в Харківській області не врахував надбавку до грошового забезпечення встановлену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 750 від 31 березня 1996 року у розмірі 50% посадового окладу.

Право на зазначену надбавку встановлено рішеннями Лозівського міського суду Харківської області від 27 липня 1998 року і Київського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 1998 року, які набрали законної сили та в силу статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Правильними є також висновки апеляційного суду і в частині здійснення ГУ ПФУ в Харківській області перерахунку позивачу пенсії з 1 січня 2007 року, такі узгоджуються з вимогами частини 3 статті 43, частини 3 статті 63 Закону №2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів від 13 лютого 2008 року № 45, 23 квітня 2012 року № 355 "Про збільшення розмірів пенсій призначених до Закону №2262-ХІІ", 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Системний аналіз зазначеного дають підстави дійти висновку, що права позивача порушені, відповідачі призначаючи та здійснюючи йому перерахунок пенсії не врахували право останнього на 50% надбавку до грошового забезпечення, у зв'язку із чим апеляційний суд зобов'язав ГУ МВС України в Харківській області надати до ГУ ПФУ в Харківській області відомості (довідку) про таку надбавку для внесення змін в розрахунок пенсії, а останнього здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії з урахуванням всіх надбавок.

Що ж до позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості суми пенсії, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати і моральної шкоди, висновки апеляційного суду також відповідають дійсним обставинам справи та вимогам статті 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, за змістом яких компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Тобто, за цим законом компенсації підлягають лише нараховані грошові доходи і оскільки спірні виплати позивачу не були нараховані, а тому правових підстав для застосування цих нормативних актів у суду не було.

Не було підстав і для стягнення моральної шкоди. Позивач не надав доказів і таких не встановив суд, що позивач зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ. Натомість відновлення судом порушеного права є достатньою сатисфакцією.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності судового рішення, таке не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене рішення апеляційного суду, у частині періоду залишення позовної заяви без розгляду і перерахунку пенсії слід змінити, позовні вимоги за період 13 жовтня 1997 року по 14 червня 2010 року залишити без розгляду, а щодо порушеного права зобов'язати відповідачів відновити таке.

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року, у частині залишення позовної заяви без розгляду і періоду перерахунку пенсії, змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про перерахунок пенсії за період з 13 жовтня 1997 року по 14 червня 2010 року залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Головне Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсію з урахуванням всіх надбавок, починаючи з цього періоду.

В решті касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2014 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: Я.Л. Іваненко

В.В. Тракало