Справа № 804/4377/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 р. Справа № 804/4377/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Вербному Д.С.
представника позивача ОСОБА_1Й
представника відповідача ОСОБА_2
третя особа ОСОБА_3
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
В акті перевірки від 16.03.2015 р. за №1270/151/25543463 відповідачем зроблено висновок про порушення п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» та завищення відємне значення з ПДВ за липень 2014 р. у розмірі 871 957 грн., серпень 2014 р. у розмірі 18 908 грн., заниження позитивного значення податку на додану вартість (рядок 18 декларації) за вересень 2014 р. у сумі 281 361 грн., та, як наслідок завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованої до бюджетного відшкодування у податковій звітності за серпень 2014 р. у розмірі 871 957 грн., за вересень 2014 р. у розмірі 300 269 грн.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 08.04.2015 року, в яких зазначив наступне.
У відповідності до поданої ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 р. та додатками, а саме: сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображення у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовобязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: липень 2014 р. складає 1 205 160 грн.
Перевірка правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ охоплює декларації починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від'ємне значення ПДВ до звітного періоду, за який задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ включно.
Під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» встановлено порушення норм чинного законодавства, в результаті чого платником завищено суму податкового кредиту за серпень-вересень 2014 р. та як наслідок завищено суму від'ємного значення ПДВ та відповідно суму бюджетного відшкодування.
Перевіркою встановлено, що за умовами договору на переробку давальницької сировини №111-075-HJ06 від 31.01.2006 р. не визначено норм витрат матеріалів на виробництво одиниці продукції та відповідно до норм виходу готової продукції.
Технологічними умовами виробництва не підтверджується виконання умов договору №111-075-HJ06 від 31.01.2006 р. щодо переробки давальницьої сировини (меляси) та виготовлення готової продукції-дріжджів хлібопекарських із даної сировини.
Зважаючи на викладене, ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2015 р. клопотання Державного підприємства «Довжоцький спиртовий завод» було задоволено та залучено до участі у справі №804/4377/15 третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства «Довжоцький спиртовий завод», про що внесено відповідний запис в Журнал судового засідання від 20.04.2015 р.
Представником третьої особи: Державного підприємства «Довжоцький спиртовий завод» було надано письмові пояснення від 20.04.2015 р. в яких зазначено наступне.
ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області оскаржуване податкове повідомлення-рішення відносно ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» прийнято на підставі податкової інформації отриманої від Камянець-Подільської ОДПІ ГУ Міндодохів у Дніпропетровській області про не підтвердження здійснення позивачем господарських операцій з передачі меляси бурякової та пакувальних матеріалів на зберігання та подальшу переробку у хлібопекарські дріжджі ДП «Довжоцький спиртовий завод», яка відображена в акті №1098/22-09-15-01/23841854 від 05.09.2014 р.
Висновки, викладені в акті перевірки, як зазначає третя особа, спростовані постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.11.2014 р. у справі №822/4817/14 та ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 р.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» є юридичною особою, що підтверджується відомостями, які міститься в матеріалах справи.
У вищезазначеному акті податковим органом зроблено висновок щодо порушення п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» завищено відємне значення з ПДВ за липень 2014 р. у розмірі 871 957 грн., серпень 2014 р. у розмірі 18 908 грн., занижено позитивне значення податку на додану вартість (рядок 18 декларації) за вересень 2014 р. у сумі 281 361 грн., та як наслідок завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість задекларовану до бюджетного відшкодування у податковій звітності за серпень 2014 р. у розмірі 871 957 грн., за вересень 2014 р. у розмірі 300 269 грн.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» було подано до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська податкові декларації з ПДВ за серпень та вересень 2014 р. в яких контролюючим органом встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності, а саме: завищення податкового кредиту у липні 2014 р. на суму 761,32 грн.; у серпні 2014 р. на суму 419,60 грн.
Під час проведення перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено на адресу Кам'янець-Подільської ОДПІ запити на проведення зустрічних звірок щодо підтвердження/не підтвердження господарських відносин ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» з ДП «Довжоцький спиртовий завод». З отриманих відповідей вбачається, про завищення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» суми податкового кредиту липня-вересня 2014 р., та, як наслідок, завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, при цьому зазначено, що ДП «Довжоцький спиртовий завод» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ ТПК «Укрхімекспорт».
Щодо реальності здійснення господарських операцій позивача з зазначеним вище контрагентом судом встановлено наступне.
31.12.2005 р. між ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» та ДП «Довжоцький спиртовий завод» був укладений договір зберігання №211-079- HJ06 відповідно до умов якого, ДП «Довжоцький спиртовий завод» зобовязується зберігати гофроящики, скотч з логотипом, упаковку рулонну на дріжджі, передаче ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт», який в свою чергу приймає на себе зобовязання прийняти це майно назад.
В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору, позивачем до суду надано відповідні первинні документи, такі як: податкова накладана від 31.07.2014 р. №38; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №7 від 31.07.2014 р.; акт приймання-передачі 1-31 липня 2014 р.; акт приймання-передачі від 18.07.2014 р.; податкова накладна від 31.08.2014 р. №36; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №8 від 31.08.2014 р.; акт приймання-передачі 1-31 серпня 2014 р.; податкова накладна від 30.09.2014 р. №121; платіжне доручення №305 від 05.09.2014 р.; платіжне доручення №334 від 30.09.2014 р.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №9 від 30.09.2014 р.; акт приймання-передачі 1-10 вересня 2014 р., копії яких містяться в матеріалах справи.
31.12.2015 р. між ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» та ДП «Довжоцький спиртовий завод» був укладений договір зберігання №212-040- HJ06 відповідно до умов якого, ДП «Довжоцький спиртовий завод» зобовязується зберігати мелясу бурякову у кількості орієнтовно 25 000 тон передане йому ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт», який у свою чергу приймає на себе зобовязання прийняти це майно.
13.05.2013 р. між ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» та ДП «Довжоцький спиртовий завод» був укладений договір відповідального зберігання №224-251- РH13 відповідно до умов якого ДП «Довжоцький спиртовий завод»зобовязується зберігати Ароматизатори в асортименті та кількості згідно акту прийому-передачі майна, передане йому ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт», який, у свою чегу, приймає на себе зобовязання прийняте це майно назад.
01.08.2014 р. між ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» та ДП «Довжоцький спиртовий завод» був укладений договір про надання стоянки для автомобілів №224-272 PN14 відповідно до умов якого ДП «Довжоцький спиртовий завод» зобовязується надати ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» місце під паркування транспортних засобів на своїй території, розташованій за адресою: Хмельницька обл., Камянець-Подільський, с.Довжок, вул. Унявко, 1.
В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору, позивачем до суду надано відповідні первинні документи, а саме: податкова накладна від 30.09.2014 р. №126; акт приймання передачі виконаних робіт від 30.09.2014 р.; звіт до договору №224-272 PN 14 від 01.09.2014 р. про надання стоянки для автомобілів.
01.09.2014 р. між ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» та ДП «Довжоцький спиртовий завод» був укладений договір відповідального зберігання транспортного засобу №224-316 PN14, відповідно до умов якого ДП «Довжоцький спиртовий завод» зобовязується зберігати автотранспортні засоби та обладнання ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт», який в свою приймає на себе зобовязання прийняти це майно назад.
В підтвердження виконання умов зазначеного вище договору, позивачем до суду надано відповідні первинні документи, а саме: специфікація №1 відповідного зберігання; аодаткова накладна від 30.09.2014 р. №132; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2014 р.; акт приймання-передачі від 01.09.2014 р.; акт приймання-передачі від 11.09.2014 р.; акт приймання-передачі від 13.09.2014 р.; акт приймання-передачі від 30.09.2014 р.
01.06.2002 р. між Хмельницьким обласним державним обєднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Хмельницькспирт» та ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» укладено договір оренди №43 відповідно до умов якого Хмельницьке обласне державне обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Хмельницькспирт» передає, а ТОВ «ТПК «Укрхімекспрт» приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно приміщення адмінкорпусу, приміщення площею 18,1 м2, розміщене за адресою: вул.Унявко,1, с.Довжок, Камянець-Подільський р-н, що знаходиться на балансі Хмельницького обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Хмельницькспирт».
При цьому суд зазначає, що матеріали справи містять копії таких договрів, як: договір від 31.12.2005 р. №312-038-HJ06 про перевезення грузу автомобільним транспортом; договір від 05.05.2014 р. №229-188 AN14; договір від 18.02.2014 р. №224-122 AN14 про перевезення грузу автомобільним транспортом; договір від 18.02.2014 р. №224-105- AN14 про перевезення грузу автомобільним транспортом; договір від 18.02.2014 р. №224-104 AN14 про перевезення грузу автомобільним транспортом; договір від 01.04.2014 р. №129-179-PN14 поставки меляси бурякової; договір від 18.02.2014 р. №224-123-AN14 про перевезення грузу автомобільним транспортом; договір від 18.02.2014 р. №224-121 AN14 про перевозку грузу автомобільним транспортом; договір від 05.05.2014 р. №229-190- AN14 поставки меляси бурякової; договір від 04.04.2014 р. №229-172- AN14 поставки меляси бурої; договір від 04.12.2013 р. №229-394- AN13 поставки меляси бурої; договір від 14.04.2014 р. №229-178- AN14 поставки меляси бурої. В підтвердження виконання умов зазначених договорів, позивачем було надано відповідно копії первинних документів, які містяться в 2-му, 3-мі тв. 4-му томі даної адміністративної справи.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться итакою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також чкрез будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.
Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документів, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках передбачени статтею 216 Цивільного Кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статую 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 п.п. 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць; контролюючі органи в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональні територіальні органи - для державних податкових інспекцій, які їм підпорядковуються. (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленного наказом, та за умов надіслання платнику податку рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чий ого уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У відповідності до ст. 86 Податкового кодексу України результати проведених перевірок оформлюються актом та шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень у разі виявлення податковим органом заниження чи завищення податкових зобовязань платника податків.
Крім того, згідно з абзацами 3.4 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
У п. 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК України).
У п.200.4. ст.200 ПК України визначено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленному адміністративному позові та запереченнях до нього, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
При цьому суд зазначає, що, викладаючи зазначені припущення у формі висновків в акті перевірки від 16 березня 2015 року №1270/151/25543463, відповідач жодними належними доказами в розумінні ст.70 КАС України не довів в судовому засіданні викладених у вказаному вище акті перевірки обставин, що мали наслідком виникнення зазначених припущень у відповідача та потягло за собою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи, судом при розгляді зазначеної справи були дослідженні оригінали та долучені до матеріалів справи копії зазначених вище первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують дійсність та товарність господарських операцій позивача з Державним підприємством «Довжоцький спиртовий завод».
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість зазначених тверджень відповідача, хибність зайнятої ним позиції та невідповідність її чинному законодавству України.
Під час судового розгляду даної справи, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність первинних документів, що підтверджують як рух товарів, так і виконання умов зазначених вище по тексту договорів, укладених між позивачем та його контрагентом, ДП «Довжоцький спиртовий завод».
В контексті наведеного, враховуючи підтвердження зазначеними вище первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, фактів придбання позивачем меляси у відповідній кількості у третіх осіб, транспортування зазначеного товару, наявність фізичних та технологічних можливостей у ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» для здійснення описаної вище господарської діяльності, а також зважаючи на відсутність з боку відповідача заперечень з приводу встановлення судом вказаних фактів, критичне ставлення викликають у суду висловлені в судовому засіданні відповідачем припущення щодо можливих питань з приводу переробки такої меляси, а саме: щодо конкретної кількості наявної у ДП «Довжоцький спиртовий завод» як власної, так і давальницької сировини, а також не підтвердження переробки давальницької меляси на дріжджі.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, всупереч вимогам ст.71 КАС України наведені вище припущення не були обґрунтовані будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України.
При цьому, під час судового розгляду справи повноважним представником позивача неодноразово було зазначено про численні судові спори Державного підприємства «Довжоцький спиртовий завод» з Камянець-Подільською ОДПІ щодо оскарження податкових повідомлень-рішень сформованих контролюючим органом відносно Державного підприємства «Довжоцький спиртовий завод», які, в свою чергу, судовими рішеннями були визнанні протиправними та скасовані, що підтверджується відповідними копіями судових рішень, які містяться в 1-му томі даної адміністративної справи.
Суд також зазначає, що позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.70 КАС України, як доданих до адміністративного позову, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно до наданих пояснень та заперечень останнього та в порядку ст.71 КАС України.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до квитанції від 25 березня 2015 р. №0.0.365878328.1 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.
Враховуючи задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» суму, сплачену у якості судового збору за подання даного адміністративного позову з Державного бюджету України в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн., двадцять коп.).
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 травня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5