Справа № 812/2776/14
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року справа №812/2776/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у справі № 812/2776/14 (головуючий І інстанції Ушаков Т.С.) за позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" до Луганської митниці Міністерства доходів і зборів про визнання незаконними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №702020001/2013/000770/2 від 16.10.2013 та картки відмови від прийняття декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» звернулось до суду з адміністративним позовом до Луганської митниці Міндоходів про визнання незаконними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 702020001/2013/000770/2 від 16.10.2013 року та картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00176 від 16.10.2013 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те що Луганська митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів № 702020001/2013/000770/2 від 16.10.2013 року та картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00176 від 16.10.2013 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України та законами з питань митної справи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи при винесенні рішення. Просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «Алчевський металургійний комбінат».

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року було відкрите апеляційне провадження по справі № 812/2776/14 та призначено до судового розгляду на 28 липня 2014 року.

На підставі Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, Наказу голови Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2014 року № 54/ОД було зупинено апеляційне провадження по справі № 812/2776/14 до закінчення проведення антитерористичної операції.

У зв'язку з захопленням невідомими озброєними особами будівлі Донецького апеляційного адміністративного суду в період проведення АТО на території м. Донецька та знищенням частини справ, які знаходились в провадженні суду, вказана справа та апеляційне провадження по ній були втрачені.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року було покладено на Луганський окружний адміністративний суд вирішення питання про відновлення повністю втраченого судового провадження в адміністративній справі № 812/2776/14.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року було відновлено втрачене судове провадження по адміністративній справі № 812/2776/14.

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року було відновлено втрачене апеляційне провадження по адміністративній справі № 812/2776/14, поновлено апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21 липня 2015 року.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» (далі - ПАТ «АМК»), ідентифікаційний код 05441447 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

10 серпня 2006 року між ПАТ «АМК» та Компанією «Рuyаng Refractories Co., Ltd» (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт № 0108/2001, відповідно до якого та додатків № 137 від 18.06.2013, № 138 від 18.06.2013, № 139 від 10.07.2013 на митну територію України ввезено вантаж - періклазовуглецеві вироби марки РN-МТ-ВУ-АМК, періклазоалюмовуглецеві вироби марки РN-МАС-10А-1-АМК, вогнетривкі вироби марок РN-АSСС-6R-ТL та РN-АSCC-6R-IL, періклазоалюмовуглецеві вироби марки РN-МАС-12А-1-АМК.

14.10.2013 декларантом підприємства ПАТ «АМК» для митного оформлення товарів: «Періклазовуглецеві вироби марок: РN-МТ-14А-АМК, РN-МТ-ВУ-АМК», «Періклазоалюмовуглецеві вироби марок: РN-МАС-10А-1-АМК, РN-МАС-12а-1-АМК», «Вогнетривкі вироби марок: РN-АSCC-6R-ТL, РN-АSCC-6R-IL», «Вогнетривка торкрет маса РN-GMS, вогнетривка підварочна маса марки РN-RВ-Х» виробництва «Рuyаng Refractories Co., Ltd», Китай, була заявлена до митного оформлення МД №702020001/2013/010226 із пакетом документів, зазначених в 44 графі вищезазначеної ВМД.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 4 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Відповідно ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цьогоКодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю та митного оформлення здійснюється посадовими особами митних органів на підставі положень п. 2 «Порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», затвердженого постановою КМУ від 09.04.2008 № 339 (далі - Порядок контролю) та «Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затвердженого наказом Держмитслужби від 24.06.2009 № 602 (далі - Порядок роботи).

Відповідно до положень Порядку роботи, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом:

1.1. Перевірки відомостей, що містяться у поданих для підтвердження заявленої

митної вартості товарів документах, а саме:

- декларації митної вартості (далі - ДМВ);

- вантажній митній декларації (далі - ВМД), графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині документів, які подаються для підтвердження митної вартості товару), 45;

- документах, що підтверджують заявлену митну вартість, передбачених Порядком декларування.

1.2. Перевірки наявності необхідних для підтвердження митної вартості

документів, визначених Порядком декларування.

1.3. Перевірки дотримання вимог щодо оформлення документів відповідно до пункту 12 Порядку декларування.

1.4. Контролю правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості.

1.5. Контролю наявності обмежень щодо прав покупця (імпортера) на

використання оцінюваних товарів.

1.6. Контролю поданих для підтвердження заявленої митної вартості документів на наявність умов або застережень, що унеможливлюють визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

1.7. Контролю поданих для підтвердження заявленої митної вартості документів на наявність відносин пов'язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

1.8. Перевірки правильності урахування додаткових складових митної вартості, які згідно зі статтею 267 Митного кодексу України мають додаватися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

1.9. Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

1.10. Вивчення маршруту транспортування товарів.

1.11. Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

1.12. Вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості.

1.13. Консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів.

На думку суду, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщуються через митний кордон України.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при розгляді наданого позивачем до вантажної митної декларації пакету документів було встановлено, що надані підтвердження митної вартості документи:

- містять розбіжності (умови оплати товару, зазначені у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 04.09.2013 № 10/416, не відповідають умовам оплати, які визначено п. 51 контракту від 01.08.20016 №0108/2001, в редакції додаткової угоди від 07.06.2013 №22);

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (декларантом не надано банківських платіжних документів про сплату товару відповідно п. 5.1 контракту від 10.08.2006 №0108/2001, в редакції додаткової угоди від 07.06.2013 №22, якою передбачено здійснення оплати товару протягом 10 календарних днів від дати поставки; декларантом не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідачем було запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме:

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- інші додаткові наявні документи за власним бажанням відповідно до положень ч. 6 ст.53 Митного кодексу України.

Листом від 15.10.2013 №0109/Т-725 декларант надав лист виробника товарів від 16.10.2013 № 13-02-115, страховий поліс від 11.08.2013 №9, прибутковий ордер від 10.09.2013 №8069, інвойс від 25.07.2013 №РNCIS10338 та відмовився надати інші витребувані документи, чим порушив вимоги п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не виконав вимоги п.2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, яким визначено обов'язок надання органу доходів і зборів достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні ґрунтуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню, та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України в частині обов'язку надання додаткових документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Враховуючи неподання декларантом всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у ч.2 та 3 ст.53 Митного кодексу України, відсутністю у зв'язку з неподанням таких документів відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в застосуванні заявленого декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідачем було відмовлено.

Судом першої інстанції у судовому засіданні встановлено, що митним органом було проведено консультацію з декларантом згідно з вимогами п.4 ст.57 та ч.5 ст.55 Митного кодексу України, в процесі якої декларанту надано роз'яснення щодо причин незастосування попереднього методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Суд апеляційної інстанції вважає що відповідач, керуючись положеннями ст. 57 Митного кодексу України, враховуючи неможливість застосування основного методу відповідно до вимог ст. 58 Митного кодексу України, враховуючи відсутність у декларанта та органу доходів і зборів інформації про прийняту органами доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами, керуючись ст.57 Митного кодексу України, правомірно здійснив коригування митної вартості товару №1 періклазовуглецеві вироби марки РN-МТ-ВУ-АМК, періклазоалюмовуглецеві вироби марки РN-МАС-10А-1-АМК за 3 методом відповідно до положень ст.60 Митного кодексу України:

- періклазовуглецеві вироби марки РN-МТ-ВУ-АМК - рівня митної вартості подібного товару на однакових умовах поставки із розрахунку 1 065,00 дол.США/т (МД від 22.07.2013 № 702020001/2013/007007 (товар №1), додаток від 21.01.2013 №130 до контракту від 10.08.2006 № 0108/2001);

- періклазоалюмовуглецеві вироби марки РN-МАС-10А-1-АМК - рівня митної вартості подібного товару на однакових умовах поставки із розрахунку 1 115,00 дол.США/т (МД від 22.07.2013 №702020001/2013/007007 (товар №1), додаток від 21.01.2013 №130 до контракту від 10.08.2006 № 0108/2001).

Враховуючи неможливість застосування основного методу відповідно до вимог ст.58 Митного кодексу України, враховуючи відсутність у декларанта та органу доходів і зборів інформації про прийняту органами доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами, неможливість у повній мірі виконати передбачені ст.ст. 60, 61 Митного кодексу України, а також відсутність у декларанта та органу доходів і зборів необхідної інформації для розрахунку митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ) та методом на основі додавання вартості (обчислена вартість) (ст. 63 МКУ), митну вартість товару №1 (періклазоалюмовуглецеві вироби марки РN -МАС-12А-1-АМК) визначено згідно зі ст. 64 Митного кодексу України за резервним методом на підставі рівня митної вартості подібного товару на однакових умовах поставки із розрахунку 1191,58 дол.США/т (МД від 19.07.2013 10000/2013/004758).

Враховуючи неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до положень ст. 58 Митного кодексу України, керуючись ст. 57 Митного кодексу України, здійснено коригування митної вартості товару №2 за 2 методом відповідно до положень ст. 59 Митного кодексу України на підставі:

- вогнетривкі вироби марок РN-АSCC-6R-ТL - рівня митної вартості ідентичного товару на однакових умовах поставки із розрахунку 1 252,00 дол.США/т (МД від 11.09.2013 №702020001/2013/008923 (товар №3), додаток від 21.12.2012 №127 до контракту від 10.08.2006 №0108/2001);

- вогнетривкі вироби марок РN-АSCC-6R-IL - рівня митної вартості ідентичного товару на однакових умовах поставки із розрахунку 1 171,00 дол.США/т (МД від 04.06.2013 №702020001/2013/005308 (товар №2), додаток від 21.12.2012 №126 до контракту від 10.08.2006 № 0108/2001).

Колегія суддів вважає, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та резервний метод відповідачем використано з дотриманням всіх без виключення умов і застережень, встановлених ст.ст. 59-61, 64 Митного кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем прийнято рішення про визнання заявленої митної вартості по товару №1 «Періклазовуглецеві вироби мароки РN-МТ-14А-АМК» та товару №3 вогнетривка торкрет маса марки РN-GMS, вогнетривка підварочна маса марки РN-В-Х» у зв'язку з тим, що заявлений рівень їх митної вартості відповідав рівню митної вартості по системі МД №702020001/2013/009460, №702020001/2013/009689, №700140000/2013/0187748), що виключало ризик заниження митної вартості та унеможливлювало здійснити її коригування.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ПАТ «АМК» було повідомлено, що згідно ст.52 Митного кодексу України він має право:

- письмово звертатися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України або сплатити митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом, у разі відсутності у них на день митного оформлення достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, або у разі їх незгоди з митною вартістю, визначеною митним органом;

- оскаржити рішення коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Одночасно з прийняттям рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару було оформлено картку відмови у митному оформленні №702020001/2013/00176.

Колегія суддів вважає, що зазначену картку відмови оформлено на підставі п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України та з дотриманням всіх вимог, встановлених чинним законодавством.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.10.2013 ПАТ «АМК» на м/п «Алчевськ» було подано МД №702020001/2013/010425 на товар, щодо якого було прийнято рішення про коригування митної вартості від 16.10.2013 №702020001/2013/000770/2, із заявленням митної вартості за методами визначення митної вартості згідно із зазначеним рішенням та зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом. Таким чином, суд дійшов висновку, що декларант фактично погодився з митною вартістю, визначеною митним органом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Луганська митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів № 702020001/2013/000770/2 від 16.10.2013 року та картки відмови від прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00176 від 16.10.2013 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України та законами з питань митної справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у справі № 812/2776/14 - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць