Справа № 2601/23260/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/40189/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 2 роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції із забезпечення супроводження при Управлінні Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Мусієнка Василя Григоровича, старшого інспектора відділу Державної автомобільної інспекції Вишгородського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Кравчука Валентина Івановича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - ГУ МВС), інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 2 роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції із забезпечення супроводження при Управлінні Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Мусієнка Василя Григоровича, старшого інспектора відділу Державної автомобільної інспекції Вишгородського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Кравчука Валентина Івановича в якому просив визнати протиправними дії та бездіяльність щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2011 року за номерами АІ1 № 386424 та АА1 № 602222 (далі - протоколи), зобов'язати ГУ МВС розглянути скаргу у відповідності до вимог Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» і Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року № 1177, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року, позовну заяву залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду суди на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що ОСОБА_4 пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України і підстави для визнання причин пропуску цього строку поважними відсутні.

Так, відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, згідно з положеннями частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судами встановлено, що позивач оскаржує дії відповідачів, які вчинені під час складання протоколів про адміністративне правопорушення 13 жовтня 2011 року.

Однак, до суду ОСОБА_4 звернувся лише 3 липня 2012 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначав, що Голосіївським районним судом міста Києва здійснювався розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності і постановою від 9 грудня 2011 року провадження цій справі закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 вказував на те, що ним вичинялись дії щодо досудового врегулювання спору шляхом звернення зі скаргами до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Прокуратури Голосіївського району м. Києва та Міністерства внутрішніх справ України, відповіді на які надані 30 грудня 2011 року і 7 березня 2012 року.

Отже, позивач вважає, що початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом розпочався з дня прийняття постанови Голосіївським районним судом міста Києва від 9 грудня 2013 року.

Разом з тим, позивач не був позбавлений можливості починаючи з 13 жовтня 2011 року одночасно звернутись до суду за захистом своїх прав, незважаючи на те, що компетентними органами відбувався розгляд його скарг на ті самі дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо залишення позову без розгляду ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало