Справа № 804/10981/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2015 рокусправа № 804/10981/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.05.2014 року винесене Державною податковою інспекцією в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 012 500 грн., з яких 675 000 грн. за основним платежем та 337 500 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22.05.2014 року.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» 23.02.2004 року зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

У період з 10.04.2014 року по 16.04.2014 року посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЕкоМет Плюс» () з питань дотримання податкового законодавства України з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських відносин з ТОВ "Мет-Ком" за січень 2014 року та подальшій реалізації придбаних у вищевказаного підприємства товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 22.04.2014 року №1476/04-63-22-03/32351313.

Так, згідно висновків зазначеного вище акту перевірки податковим органом встановлено наступне:

- ТОВ «ЕкоМет Плюс» за січень 2013 року документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Мет-Ком», їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Мет-Ком» (контрагент - постачальник, ) - ТОВ «ЕкоМет Плюс» - ПАТ «МК» «Азовсталь» (контрагент - покупець, ). Встановлена відсутність об'єктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення статей 22, 185, 187, пункту 198.6 статі 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статі 201 Податкового Кодексу України;

- встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій по ланцюгу постачання: ТОВ «Мет-Ком» (контрагент - постачальник, ) - ТОВ «ЕкоМет Плюс» (контрагент - виробник, ), встановлені порушення: п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 600 000,00 грн., у тому числі за січень 2014 року у розмірі 600 000,00 грн.;

- в порушення пункту 44.1 статі 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статі 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статі 200 Податкового кодексу України ТОВ «ЕкоМет Плюс» сформував податковий кредит звітного періоду на підставі податкових накладних, які складені з порушенням встановленого законодавством України порядку та формою і не підтверджені первинними документами (сертифікатами, документами, які свідчать про розвантаження товару, товарно-транспортними документами, які підтверджують складський облік, документами підтверджуючі матеріально-відповідальну особу на ТОВ «ЕкоМет Плюс» ()), в результаті чого за січень 2014 року завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ на загальну суму 600 000,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 600 000 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.05.2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 012 500 грн., з яких 675 000 грн. за основним платежем та 337 500 грн. за штрафними санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо реальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно положень пп. 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В силу вимог пп. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, іншими документами передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього кодексу.

Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Так, матеріали справи свідчать, що між ТОВ «Мет-Ком» (продавець) та ТОВ «ЕкоМет Плюс» (покупець) укладено договір №100114 від 10.01.2014 року, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити продукцію - товар, номенклатура, асортимент, кількість, ціна якого вказана в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до даного договору.

На виконання умов договору отримано (оформлено) видаткові накладні, акти здачі-прийняття та податкові накладні на поставку товарів.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за січень 2014 року.

Вищенаведені операції було відображено в бухгалтерському обліку на рахунку 631 у розрізі ТОВ «Мет-Ком» наступним чином: дебіторська заборгованість станом на 01.01.2014 року - відсутня; кредиторська заборгованість станом на 01.01.2014 року - відсутня; оборот за дебетом рахунку - відсутній; оборот за кредитом рахунку - 4 050 000,00 грн.; дебіторська заборгованість станом на 31.01.2014 року - відсутня; кредиторська заборгованість станом на 31.01.2014 року - 4 050 000,00 грн.

Так, юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що первинні бухгалтерські документи мають відповідати приписам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тобто первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку формування валових витрат та податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів з метою їх використання у власній господарській діяльності та підтверджені оформленими належним чином первинними бухгалтерськими документами.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Так, згідно акту перевірки, для перевірки по господарських відносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Мет-Ком» за січень 2014 року податковому органу під час проведення перевірки було надано угоду укладену з постачальником та специфікації, податкові та видаткові накладні, та акти здачі-прийняття робіт.

До матеріалів справи позивачем додано договір №100114 від 10.01.2014 р., специфікацію №1 (додаток до договору №100114 від 10.01.2014р.) на поставку огару прокатного в кількості 300т та специфікацію №2 (додаток до договору №100114 від 10.01.2014р.) на поставку концентрату ільменітового в кількості 1 000,0т. При цьому, на підтвердження здійснення зазначених операцій додано лише видаткову накладну №РН-0011512 від 24.01.2014р, податкову накладну №11512 від 24.01.2014р. та акт №РН-0011512 від 24.01.2014 року щодо поставки огару прокатного кл.1 в кількості 156,0 т. Щодо поставки концентрату ільменітового та решти кількості огару прокатного відповідних документів позивачем до матеріалів справи не додано.

В ході проведення перевірки, у зв'язку з не виявленням податковим органом фактичного розвантаження товару, його реального транспортування, у зв'язку з відсутністю документів, згідно яких відбувався рух товару, податковим органом було здійснено запити ТОВ «ЕкоМет Плюс» від 14.04.2014р. та від 16.04.2014р. щодо надання пояснень та підтверджуючих документів. Станом на 16.04.2014 року позивачем запитувані податковим органом документи надано не було, у зв'язку з чим останнім було складено акт про відмову в наданні належним чином завірених копій документів.

Матеріали справи свідчать, що місцезнаходженням контрагента позивача (продавця) є вул.Вахрушева,буд.50, м.Донецьк,83071.

Згідно наданої специфікації №1 від 10.01.2014р. (додаток до договору №100114 від 10.01.2014 р.): поставка здійснювалася на умовах «СРТ, склад покупця», Інкотермс 2010, склад покупця: вул.Липова, 1, м.Дніпропетровськ, 49124, загальна вартість 375 000,00 грн. (ПДВ 75 000,00 грн.).

На підтвердження транспортування товару позивачем до матеріалів справи долучено оригінали актів супроводження вантажу. Проте надані документи, не є первинними в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять необхідних обов'язкових реквізитів, передбачених для первинних документів, не містять даних з яких би можливо було встановити обов'язкові відомості для підтвердження факту транспортування товару. Крім того, згідно вказаних актів товар перевозився різними частинами, в різний час з пункту зустрічі. Проте, жодних документів, щодо визначення пункту зустрічі, кількості поставленого товару до цього пункту зустрічі, умови перебування всієї кількості товару в цьому пункті, з огляду на загальну кількість поставки товару у відповідний день та перевезення його частинами, позивачем не надано.

Також під час проведення перевірки податковим органом було досліджено фізичні та технічні можливості позивача щодо здійснення розвантаження отриманого товару.

Так, податковим органом встановлено та позивачем не заперечується, що згідно штатного розкладу №38-ОК-ш від 27.12.2013 року на ТОВ «ЕкоМет Плюс» працює 4 підсобних робітника. Відповідно видатковим накладним та табелю обліку робочого часу позивачем отримано: 24.01.2014 року 156т. товару - працював 1 підсобний робітник (6 годин); 27.01.2014 року 144т. товару - працювало 3 підсобних робітника (36 годин); 28.01.2014 року 350т. товару - працював 1 підсобний робітник (6 годин); 29.01.2014 року 315т. товару - працював 1 підсобний робітник (6 годин); 30.01.2014 року 335т. товару - працювало 3 підсобних робітника (36 годин).

З огляду зазначені кількість тон товару та кількість працівників, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком податкового органу, що дана кількість працівників не здатна розвантажити таку кількість товару.

Надані позивачем технічні паспорти на три навантажувачі, які належать на праві власності ТОВ «ЕкоМет Плюс» окремо не можуть бути доказом технічної можливості розвантаження отриманої кількості товару та не приймаються судом апеляційної інстанції. При цьому, інших доказів, які могли б свідчити про фактичне використання вказаної техніки, на відповідну дату, для розвантаження поставленого товару, наприклад докази придбання та списання паливно-мастильних матеріалів позивачем не надано. Також, відсутні докази наявності відповідних кваліфікованих працівників з правом керування зазначеною технікою. Крім того, як зазначалося вище, три дні з п'яти, в які відбувалася поставка товару, на підприємстві працював лише один підсобний робітник.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ «ЕкоМет Плюс» не підтверджено належними доказами факт транспортування та розвантаження поставленого товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до акту ДПІ у Куйбишевському районі м.Донецька від 26.03.2014 року №181/05-66-15-01/37718880 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Мет-Ком» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків покупцями та постачальниками, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень, лютий 2014 року» у зв'язку з відсутністю за місцемзнаходження платника податків, відповідно до матеріалів, що знаходження у справі ТОВ «Мет-Ком», інформаційних баз даних та інших джерел інформації встановлено відсутність кваліфікованого персоналу, незначний штат працюючих осіб та відсутність основних фондів у ТОВ «Мет-Ком».

Інші розбіжності, наявні в видаткових та податкових накладних, актах здачі-прийняття, сертифікатах та актах супроводження вантажу, зазначені податковим органом, також не спростовані позивачем. Крім того, як зазначалося вище ТОВ «ЕкоМет Плюс» до матеріалів справи додано лише видаткову накладну №РН-0011512 від 24.01.2014р, податкову накладну №11512 від 24.01.2014р. та акт №РН-0011512 від 24.01.2014 року щодо поставки огару прокатного кл.1 в кількості 156,0 т.

Отже висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 22.04.2014 року №1476/04-63-22-03/32351313 не спростовано.

Тому, з огляду на наведені обставини, які в своїй сукупності спростовують реальність здійснених позивачем господарських операцій, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок податкового органу про визначення податкових зобов'язань позивачу.

Посилання позивача на безпідставне використання відповідачем інформації щодо його контрагента є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції, з огляду на викладене вище.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно дослідив обставини справи, що призвело до прийняття помилкового рішення у справі, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 р. - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкоМет Плюс» судовий збір у розмірі 4 385 (чотири тисячі триста вісімдесят п'ять) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 21.07.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим