Справа № 2а-1870/2284/11
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/2284/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.,

суддів - Д.М. Савченка, І.Г. Шевченко,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області, треті особи: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату заробітної плати ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України (далі 1-йвідповідач, ДСА України), територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області (далі, 2-й відповідач, ТУ ДСА у Сумській області), треті особи: Міністерство фінансів України (далі - Мінфін України), Державне казначейство України (далі - ДКУ), в якому просила: визнати неправомірними дії ДСА України та дії ТУ ДСА в Сумській області в частині нарахування та виплати їй посадового окладу за лютий 2011р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн.; зобов'язати ТУ ДСА в Сумській області провести перерахунок заробітної плати за лютий 2011 р., виходячи з розміру 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 22 Закону України Про державний бюджет на 2011 рік у розмірі 941 грн. з фактично виплаченої суми в розмірі 2490 грн. на 7057,50 грн.; зобовязати ТУ ДСА в Сумській області виплатити недонараховану та недоплачену частину заробітної плати (посадового окладу) за лютий 2011р. в сумі 4567,50 грн.; зобовязати ДСА України, як головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, вчинити дії щодо виділення коштів з метою належного нарахування та виплати ТУ ДСА в Сумській області не донарахованої та недоплаченої частини заробітної плати ( посадового окладу) за лютий 2011р. в сумі 4567,50 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 21.08.2003 р. працює суддею Кролевецького районного суду Сумської області, 30.01.2004 р. їй присвоєно 5 кваліфікаційний клас. Порушуючи вимоги ст. ст. 22,126, 130 Конституції України, відповідачами заробітна плата позивачки в частині визначення посадового окладу нараховувалась невірно оскільки до розрахунку за лютий 2011 року брався розмір мінімальної заробітної плати в сумі 332 грн. (посадовий оклад 2490 грн.), встановлений Постановою Кабінету Міністрів України Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів №865 від 03.09.2005 року (далі Постанова КМУ № 865), однак пункт 4-1 цієї Постанови, в якому зафіксовано розмір мінімальної заробітної плати 332грн. для обчислення посадових окладів суддів, скасовано в постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року.

Відповідно до с. 22 Закону України Про Державний бюджет на 2011 рік мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 941 грн., виходячи з цієї суми мінімальної заробітної плати посадовий оклад позивачки у лютому 2011 року повинен становити 7057,50 грн. (7,5 мінімальних заробітних плат х 941 грн.) та не донараховано і не виплачено 4567,50 грн. (7057,5 грн. 2490 грн.).

Відповідачі, ДСА України та ТУ ДСА в Сумській області подали до справи письмові заперечення проти позову, в якому зазначили, що відповідно до ст.8 Закону України Про оплату праці умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. Статтею 5 Закону України Про оплату праці визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних документів. Відповідно до Закону України Про судоустрій України суди фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Згідно ст.ст.47, 48 Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. Мінфін України здійснює загальну організацію та управління виконанням Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету. Пунктом 2 Указу Президента України від 28 лютого 1997 року № 187 Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни встановлено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів (далі - бюджетні організації), здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку не пізніше, ніж у місячний строк після затвердження відповідних бюджетів. Згідно з Порядком обслуговування державного бюджету за видатками, затвердженим наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89, виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами.

Вимоги позивачки ґрунтуються на підставі того, що постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 Постанови Кабінету (Метрів України від 31.12.2005 № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2009 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 залишена без змін.

Однак, постановою Вищого адміністративного суду від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, треті особи - Верховний суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів, касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено та прийнято постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Тому немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 (а.с.34-36).

Третя особа, Міністерство фінансів України, вимоги позивачки також не визнає і у своїх письмових запереченнях вказує на те, що законами України Про Державний бюджет України на відповідні роки видатки для судів на фінансування основної заробітної плати були передбачені в повному обсязі, оскільки такі виплати є обовязковими. При цьому надбавки, доплати, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій, є додатковою заробітною платою і носять необовязковий характер, оскільки встановлювати її розмір являється пріоритетом керівників установ у межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах на відповідний бюджетний період. Також Мінфін України зазначив, що видатки, передбачені у Державному бюджеті України на відповідні роки на оплату праці суддів були фактично здійснені Державним казначейством України на 100% від плану. З 01.01.2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті України на утримання судів загальної юрисдикції, на оплату праці суддів судів судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення суддів. Справу просив розглядати без участі представника в судовому засіданні (а.с.26-27).

Враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм згідно вимог ст.ст.12,41 КАС України не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.08.2003 р. працює на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10).

3 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №865 Про оплату праці судів, якою було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6. Посадові оклади, передбачені цією постановою, встановлювались виходячи з кількості розмірів мінімальної заробітної плати. Посадові оклади, передбачені цією постановою, встановлювались виходячи з кількості розмірів мінімальної заробітної плати, зокрема посадовий оклад судді місцевого суду становить 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

31 грудня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1310, якою доповнив Постанову КМУ №865 пунктом 4-1 такого змісту: Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не проводиться.

За лютий 2011 року кошти на оплату праці позивачки виділялись з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів №1310, відповідно нараховувалась і заробітна плата, виходячи із посадового окладу 2490 грн., який розраховувався з розміру мінімальної заробітної плати в сумі 332 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008р. у справі №2/174 було визнано незаконними постанову Кабінету Міністрів України від 21.12.2005року №1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4 Постанови КМУ від 31.12.2005р. №1310 Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, яка 19.08.2009 р. була залишена без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду.

Однак постановою Вищого адміністративного суду від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, треті особи - Верховний суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів, касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено та прийнято постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Тобто Вищий адміністративний суд України визнав таким, що відповідає законам України пункт 4-1 постанови КМУ від 03.09.2005 р. "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", а тому немає підстав вважати, що відповідачі діяли неправомірно при обчисленні та виплаті заробітної плати судді Кролевецького районного суду Сумської області Макаровець А.М. немає.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що відповідачі діяли відповідно до наданих їм повноважень, в межах своєї компетенції та у спосіб, визначений законодавчо.

Враховуючи, встановлені в судовому засідання обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі, під час нарахування ОСОБА_1 заробітної плати, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в діях ДСА України, ТУ ДСА в Сумській області, ДКУ, Мінфін України при нарахуванні заробітної плати позивачу, на переконання суду, відсутні будь-які порушення норм чинного законодавства, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області, треті особи: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України про зобов'язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) М.М. Шаповал

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

Суддя (підпис) Д.М. Савченко

З оригіналом згідно

Суддя М.М. Шаповал