Справа № 761/39390/14-а
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/98/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 березня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Мальцева Д.О.
при секретаріКривошия О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язанні вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Шевченківського районного суд м. Києва із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (далі відповідач) в якому просить визнати протиправними дії відповідача у частині здійснення перерахунку пенсії позивача без врахування виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України «про державну службу» з усіх сум заробітної лати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу згідно заяви від 27.11.2014р. була призначено пенсія по віку згідно Закону України «Про державну службу». Листом від 11.12.2014р. відповідачем було повідомлено позивача про те що визначення розміру заробітку для обчислення пенсії державного службовця здійснюється без врахування виплати матеріальної допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та дані виплати не включаються до заробітної плати державного службовця для обчислення пенсії. У зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву у якій підтримав позовні вимоги, а розгляд справи просив проводити за його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази які містяться у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФ України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком як державний службовець, яка розрахована відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач 27.11.2014 року звернулася з заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії з моменту призначення, включивши в заробіток для призначення пенсії державного службовця матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення.

УПФ України в Шевченківському районі в м. Києві листом № М-247/1/09 від 11.12.2014 року повідомило, що відповідно до заяви та довідок про заробітну плату, позивачу призначено пенсію за віком, яка розрахована відповідно до Закону України «Про державну службу». Законодавством не передбачено урахування до заробітної плати «інших виплат», крім тих, які визначені як складові заробітної плати відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу», тому і підстав для врахування їх до заробітної плати при обчисленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» немає.

Спір виник у зв'язку із тим, що відповідач не здійснив перерахунку пенсії з урахуванням у складі заробітної плати «інших виплат», а саме, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, оскільки на його думку виплати, на які посилається позивач, не входять до структури заробітної плати державного службовця, а тому не враховуються при призначенні пенсії.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.6, ч.7 ст.33 Закону України «Про державну службу»).

Частиною 1 ст.37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 83 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 83 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 83% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26.06.1997 року «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 року у справі N 21-430а11, від 14 та 28 травня 2013 року (справи NN 21-125а13, 21-97а13 відповідно).

Таким чином суд дійшов висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові питання, повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону країни «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 8,17,18,19,160,162,167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язанні вчинити певні дії. - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо не включення в розрахунок пенсії ОСОБА_3 суми матеріальної допомоги на оздоровлення доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії державного службовця з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 27.11.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя