Справа № 804/6326/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 р. Справа № 804/6326/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді при секретаріОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості, -
15.05.15 року ДП «Придніпровська залізниця» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 148735,03 грн.
Адміністративний позов мотивований тим, що 28 березня 2014 р. між ДП «Придніпровська залізниця» та Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації укладений Договір про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян у приміському сполученні. За період з 1 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. позивачем надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян на суму 707591,23 грн. Позивачем протягом 2014 р. відповідно до Порядку розрахунків обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабміну України від 16.12.2009р. № 1359 (далі - Порядок №1359) щомісяця подавалися облікові форми на зазначену суму. Відповідач компенсував позивачу витрати в розмірі 558856,20 грн., решта 148735,03 грн. залишилась несплаченою, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов із зазначених в ньому підстав.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, повістка про розгляд справи вручена уповноваженій особі відповідача 27.05.2015 року, що підтверджується корінцем поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 124). Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 28 березня 2014 р. між ДП «Придніпровська залізниця» та Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації укладений Договір №ПР/Дн-1-3584/Ню д.ч. про надання пільгового проїзду ДП «Придніпровська залізниця» окремими категоріями громадян, та покриття фактично понесених збитків за наданий пільговий проїзд (а.с. 8-11).
Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна Договору складає фактичні втрати Перевізника його доходів від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, за бажанням сторін може встановлюватись на певний період кожного року шляхом укладення додаткової угоди (а.с. 9). Додатковою угодою № 2/2014 до Договору №ПР/Дн-1-3584/Ню д.ч. сторони домовились, що орієнтовна ціна договору на 2014 рік збільшується на 473800 тис. грн.. 25 коп. та складає 10733800,25 грн. (а.с. 12).
Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
Згідно зі статтями 89 та 102 Бюджетного кодексу України, видатки на державні програми соціального захисту населення, серед яких є компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського, обласного значення та Автономної республіки Крим за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року N 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, в тому числі компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок державного бюджету.
Відповідно до п. 2 даного Порядку, фінансування провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, в межах обсягів, затверджених у обласних та районних бюджетах на зазначені цілі.
Згідно п. 3 цього Порядку Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі -
головні розпорядники коштів).
Разом з тим, механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, визначається Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 року № 1359.
Відповідно до п. 9 даного Порядку на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.
Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.
У пункті 10 цього Порядку зазначено, що залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.
Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці (п. 11 Порядку).
Позивач направляв зазначені облікові форми та рахунок відповідачу, та за наслідками їх отримання відповідачем та позивачем щомісяця на протязі 2014р. складалися акти проведення звірки розрахунків.
Таким чином, позивачем було належним чином виконано вимоги, які передбачені Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.
Статтями 11 Цивільного кодексу України, 174 Господарського кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Господарські зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" та ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт".
Поряд з цим, п. 4 Порядку № 256 встановлює, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Пунктом 5 Порядку № 256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).
За змістом пункту 6 Порядку № 256 фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.
У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.
З огляду на те, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій, для правильного вирішення спору у даній справі необхідним є встановлення того, чи передбачено у державному бюджеті на відповідний спірний період достатня кількість коштів на фінансування державних програм соціального захисту (пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 БК України).
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині стягнення сум.
Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В даному випадку, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду допустимих доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог.
Натомість позивач надав суду обґрунтовані пояснення та допустимі докази на їх підтвердження, щодо заявлених позовних вимог, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд
Адміністративний позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 148735,03 грн. - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1