Справа № 2а-1870/7536/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/7536/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/7536/11

за позовом Державного територіально-галузевого обєднання "Південно-Західна залізниця"

до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве обєднання «Південно-Західна залізниця" (далі по тексту позивач, ДТГО «Південно-Західна залізниця") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту відповідач, Сумський прикордонний загін), в якому просить суд:

- скасувати постанову №78 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.10.2011 року про накладення на ДТГО «Південно-Західна залізниця" штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.09.2011 р. під час проходження прикордонного контролю «Конотоп» потягу №90 сполученням «Жмеринка-Москва» в вагоні №14 виявлено громадянку України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка предявила на паспортний контроль посвідчення ветерана праці, тим самим намагалась здійснити незаконний перетин Державного кордону України. За зазначене правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, 07.10.2011 року відповідачем прийнята постанова №78 про накладення на позивача штрафу в розмірі 8500 грн.

Вважає, що вини залізниці у вчиненні адміністративного правопорушення немає, враховуючи наступне.

При здійснені посадки пасажирів у вагон провідник вагону ОСОБА_7 запитав у пасажирів про наявність всіх документів, необхідних для перетину кордону і від пасажирів, включаючи пасажирку, яка здійснювала посадку на місце за №4, отримав ствердну відповідь.

Працівник Південно-Західної залізниці, провідник вагону №14 поїзду №90 дотримувався і діяв у відповідності до вимог пунктів 2.5 та 2.6 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення, затвердженої спільним наказом Державної прикордонної служби України, Державної митної служби та Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.10.2009 року № 745/926/1032 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009 року за № 1036/17052. Наказ є чинним.

Вказаними пунктами Технології в обов'язки провідника входить лише попередження під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи, у т.ч. документи на право перетинання державного кордону України дітьми та опитування під час поїздки пасажирів щодо їх громадянства, роздача імміграційних карток та митних декларацій, забезпечення бланками яких здійснюють органи охорони державного кордону та митних органів.

Вказана Технологія є чинним нормативно-правовим актом і як зазначалося вище, працівник залізниці був зобов'язаний і діяв буквально відповідно до її вимог. Незважаючи на правомірність дій працівника залізниці відповідачем такі дії визнані протиправними і на те, що у Прикінцевих положеннях Закону № 2920-ІИ від 10.01.2002 року зокрема зазначена необхідність протягом трьох місяців після опублікування Закону:

-подати ОСОБА_8 України пропозиції щодо внесення змін до законів України, що випливають із цього Закону;

-привести у відповідність із цим Законом свої нормативно-правові акти;

-відповідно до компетенції забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом;

-забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Однак Державною прикордонною службою, в межах її компетенції, ніяких нових нормативно-правових актів не розроблялося, не переглядалися і не скасовувалися діючі нормативно-правові акти.

В тому числі не переглядалася і не скасовувалася Технологія прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення, у відповідності до якої і діяв працівник залізниці. Інші дії працівника залізниці Технологією не передбачені.

Виходячи із Технології, обов'язок перевізника перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що передбачено ст. 1 Закону № 2920-Ш від 10.01.2002 року полягає лише у попередженні під час посадки пасажирів у вагон про необхідність мати паспортні документи.

Крім того, оскільки у вищезазначеної пасажирки на момент здійснення посадки у поїзд були проїзні документи на проїзд у залізничному транспорті, провідник не створював перешкоди їй у проїзді по території України до перетину державного кордону і відповідно вина у спробі громадянки перетнути державний кордон без належно оформлених документів в діях провідника відсутня.

Про це свідчать письмові пояснення громадянки ОСОБА_6, пояснення провідника пасажирського вагону та свідків.

Також Законом та компетентними центральними органами виконавчої влади, зокрема і Державною прикордонною службою України, не визначені правові ознаки і вимоги до правомочності такого суб'єкта Закону, як представник перевізника. У даному випадку перевізник - Південно-Західна залізниця не уповноважувала провідника вагону №14 потягу № 90 ОСОБА_7 бути її представником, підписувати протокол №530608 від 23.09.2011 р., постанову №78 від 07.10.2011 р. та бути присутнім як представник залізниці при розгляді справи про правопорушення і відповідно відсутні підстави вважати його представником залізниці, яка є перевізником.

В той же час виконувати обов'язки по взаємодії між залізницею та органами прикордонного контролю та бути представником залізниці покладено безпосередньо на начальника пасажирського поїзда пунктом 2.4 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення.

Зазначеним пунктом виключно в обов'язки начальника потягу, після прибуття пасажирського поїзда у пункт пропуску, входить інформування старших змін прикордонних нарядів і митних органів про готовність пасажирського поїзда до контролю (виконання вимог пунктів 2.6, 2.7), надання довідки щодо номерів вагонів та їх населеності пасажирами (додаток 1 Технології) та надання іменних списків обслуговуючого персоналу пасажирського поїзда (додаток 2 Технології).

Крім цього, на вчинення певних представницьких дій при перетині кордону начальники пасажирських поїздів уповноважені і іншими актами органів управління залізничним транспортом, а саме пунктом 4.18 діючої Інструкції для начальника пасажирського поїзда міждержавного сполучення, яка затверджена 13.09.1996 року на 16-му засіданні ОСОБА_8 по залізничному транспорті СНД та пунктом 20 діючої Інструкції начальнику пасажирського поїзда Укрзалізниці № 0003, якими начальник поїзда міжнародного та міждержавного сполучення зобов'язаний брати участь та допомагати прикордонним та митним органам у проведенні контролю, контролювати заповнення провідниками та пасажирами необхідних документів.

Відповідно до пункту 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництво може виникати лише на підставі договору, закону або акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства

Таким чином, лише начальник поїзда при здійсненні прикордонного контролю може вчиняти певні представницькі дії, делеговані йому актами органу управління залізничним транспортом і може відповідати правовим ознакам представника перевізника.

Однак, працівники відповідача без наявних законних на те підстав визначили представником перевізника провідника пасажирського вагону та змушували його без будь-яких повноважень розписатися у чистому бланку ОСОБА_9 про правопорушення.

При здійсненні прикордонного контролю потягу №90 сполученням «Жмеринка-Москва» в вагоні №14 посадовими особами Державної прикордонної служби 23.09.2011 р. було складено протокол №530608 про вчинення правопорушення з порушенням вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», а саме зазначений протокол складався без участі представника перевізника, провідника чи начальника поїзду другий примірник протоколу не вручався представнику перевізника, як цього вимагає закон.

Зважаючи на вище викладене, вважає, що складений відповідачем ОСОБА_9 про правопорушення від 23.09.2011 р. не э доказом по справі.

Крім того, на адресу ДТГО «Південно-Західна залізниця» надійшло повідомлення Сумського прикордонного загону від 27.06.2011 р. за №29/7134 про розгляд справи про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, яке відбудеться 23 вересня 2011 р. о 10 год. 30 хв. в управлінні Сумського прикордонного загону з проханням направити представника залізниці для участі в розгляді справи.

Повідомивши посадових осіб Державної прикордонної служби про явку для участі в розгляді справи, за вказаною адресою в визначений день і час до управління Сумського прикордонного загону прибув інструктор резерву провідників відокремленого підрозділу залізниці - Вагонної дільниці станції Хмельницький. Але розгляд справи відбувся без участі представника залізниці та не в зазначений для розгляду справи час, відповідно представник залізниці, який прибув на розгляд справи не заслуховувався. За результатами розгляду справи (без участі представника залізниці) інструктор резерву провідників було вручено постанову №78.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що вини залізниці не вбачається, і постанова №78 про накладення штрафу в розмірі 8500,00 грн. прийнята неправомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2011 р. відповідачем під час проходження прикордонного контролю потягу №90 сполученням «Жмеринка - Москва» в вагоні №14 виявлено громадянку України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка предявила на паспортний контроль посвідчення ветерана праці, намагаючись при цьому здійснити незаконний перетин Державного кордону України в пункті контролю через державний кордон "Конотоп" Сумського прикордонного загону без документів, на право перетину державного кордону (а.с. 24-25,30,31).

23.09.2011 р. начальником першого відділення інспекторів прикордонної служби ВПС «Конотоп» ст. лейтенанта ОСОБА_10 прийнято рішення №385, яким ОСОБА_6 відмовлено в перетинанні Державного кордону України у звязку з відсутністю документів на право перетину державного кордону України (а.с. 32).

24.09.2011 р. Конотопським міськрайонним судом Сумської області прийнято постанову, якою громадянку ОСОБА_6 звільнено від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 201-1 КпАП України, у звязку зі щирим розкаяттям ОСОБА_6, провадження по справі закрито(а.с. 35).

Також, судом встановлено, що 23.09.2011 року начальником першого відділення інспекторів прикордонної служби ВПС «Конотоп» ст. лейтенантом ОСОБА_10 складено протокол про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень №530608 (а. с.9-11).

07.10.2011 р. т.в.о. начальника Сумського прикордонного загону - полковником ОСОБА_11 винесено постанову №78 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою до позивача застосований штраф у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про залізничний транспорт, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

- залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі;

- міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до п. 4 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010року № 751 пункти пропуску через державний кордон України класифікуються: 1) за категоріями - міжнародні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів будь-яких держав, а також осіб без громадянства); міждержавні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів України і суміжної держави); місцеві (пропуск через державний кордон громадян України і суміжної держави, які проживають у прикордонних областях (районах), і транспортних засобів, що їм належать, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 2) за видами сполучення - для автомобільного, залізничного, морського, пішохідного, повітряного, поромного і річкового; 3) за характером транспортних перевезень - пасажирські, вантажні, вантажно-пасажирські (з обмеженням або без обмеження вантажопідйомності транспортних засобів); для окремих видів транспортних засобів (військових кораблів, морських та річкових суден); для окремих видів операцій (перевалка вантажів, проведення ремонтних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про залізничний транспорт , постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 06.04.1998 року N 457 - міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Згідно з п. 1.4. "Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті", затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державною податковою адміністрацією від 24.10.2001року, № 712/431, міжнародне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, вантажобагажу, багажу та пошти між Україною та іншими державами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Крім того, відповідно до ст.1 Угоди між Урядом ОСОБА_12 Федерації та Урядом України про безвізові поїздки громадян ОСОБА_12 Федерації та України від 16.01.1997 р. «Громадяни держави однієї Сторони можуть в'їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди». Так, згідно Додатку 2 Угоди (у формі обміну нотами) між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_12 Федерації про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом ОСОБА_12 Федерації про безвізові поїздки громадян України і ОСОБА_12 Федерації від 16 січня 1997 року (Угоду затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1034 (1034-2007-п) від 08.08.2007року) документом громадянина України для в'їзду, виїзду, перебування і пересування територією ОСОБА_12 Федерації є паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт.

Жодного з вищезазначений документів для перетину державного кордону у гр. ОСОБА_6 в наявності не було.

Зазначену обставину в судовому засідання було також підтверджено свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Враховуючи відсутність документів необхідних для в'їзду до держави прямування відносно ОСОБА_6 згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Правил перетинання державного кордону громадянина України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства.

Посилання позивача на Технологію прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення, затверджену спільним наказом Держприкордонслужби України, Держмитслужби та Міністерством транспорту та зв'язку України від 06.10.2009 р. №745/926/1032 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009р. № 1036/17052), згідно якої в обов'язок провідника не входить здійснення перевірки у пасажирів документів, необхідних для в'їзду/виїзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, а також посилання позивача на відсутність будь - яких змін в даних Технологіях, на виконання Прикінцевих положень Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень", суд не приймає до уваги, враховуючи наступне.

Так, п. 8.1. Технологічної схеми пропуску через державний кордон України осіб та предметів в пункті контролю через державний кордон "Конотоп", затвердженої наказом начальника Сумського прикордонного загону №151 від 15.02.11 р. (зареєстровано в Головному управлінні юстиції в Сумській області від 09.08.2011р. № 83/1260) передбачено, що перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22-1 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на йоги вимогу не пред'явив необхідні документи. Відмова перевізника від договору міжнародного залізничного перевезення пасажира, який на його вимогу не пред'явив документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, не тягне за собою обов'язок перевізника відшкодувати пасажиру заподіяну у зв'язку з цим шкоду. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провідник вагону зясувавши про відсутність документів, що надають право ОСОБА_6 на перетин Державного кордону України повинен був відмовити у подальшому перевезенні пасажира.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що ДТГО «Південна-Західна залізниця» перед початком міжнародного пасажирського перевезення не перевірено наявності документів необхідних для вїзду до держави прямування у громадянки ОСОБА_6

Відповідно до преамбули Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" (далі по тексту Закон № 2920) цей Закон відповідно до ОСОБА_9 про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та ОСОБА_9 проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_13 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_13 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" встановлено, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем оскаржувана постанова №278 від 07.10.2011 р. прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавствам, а тому суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного територіально-галузевого обєднання "Південно-Західна залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2011 року.