Справа № К/9991/60734/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2015 р. м. Київ К/9991/60734/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2011 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що на підставі статей 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому призначено пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Посилаючись на порушення права на належне пенсійне забезпечення просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування пенсії у зменшеному розмірі; зобов'язати здійснити перерахунок пенсії як інваліду ІІ групи відповідно до статей 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2005 року по 31 жовтня 2006 року відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, чинного на час виплати пенсії; перерахунок пенсії з урахуванням надбавки до пенсії відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком з 01 січня по 31 грудня 2005 року; перерахунок державної пенсії з застосуванням коефіцієнта підвищення 3,5 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2006 року та перерахунок державної пенсії на 12 % відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2005 року.

Рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 01 жовтня 2010 року позов задоволено: визнано дії щодо виплати державної пенсії у розмірах менших ніж це встановлено статтею 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними; зобов'язано провести перерахунок пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2005 року по 31 жовтня 2006 року, а також зобов'язано здійснити перерахунок надбавки, як інваліду війни ІІ групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, зробити перерахунок основної пенсії у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року №1293 за період з 01 січня 2006 року по 01 жовтня 2010 року та у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року №894 за період з 01 січня 2005 року по 01 жовтня 2010 року.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2011 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання здійснити перерахунок основної пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року №1293 за період з 01 січня 2006 року по 01 жовтня 2010 року та у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року №894 за період з 01 січня 2005 року по 01 жовтня 2010 року скасовано та в цій частині відмовлено у задоволенні позову. У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії й перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька та йому призначено державну та додаткову пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

07 липня 2010 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька з заявою про перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 01 січня 2005 року по 31 жовтня 2006 року у відповідності з вимогами законодавства України, на що отримав відмову у зв'язку з відсутністю підстав для перерахунку пенсійного забезпечення до 01 листопада 2006 року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому у разі збільшення цього прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії повинен провадитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Оскільки позивач прирівняний за соціальним статусом до ветеранів війни, то він має право на підвищення пенсії у 2005 році.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення апеляційний суд виходив з того, що перерахунок пенсії відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року №1293 та від 13 липня 2004 року №894 мав разовий характер, а тому зобов'язання здійснити перерахунок пенсії протягом 2005-2010 років на підставі даних постанов є неправомірним.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, щодо критеріїв обчислення розмірів пенсії відповідає змісту статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки розмір пенсії визначається у відсотках до заробітної плати і не фіксується максимальний граничний розмір пенсії у грошовому еквіваленті.

Водночас у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, а в пункті 2 Постанови № 1293 від 27 грудня 2005 року - мінімальний розмір пенсії, які, всупереч положенням зазначених статей Закону, не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при розрахунку державної пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки чинними законами України не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 вересня 2009 року по справі № 61-1293во09 (№ 09/150).

З метою здійснення подальших заходів щодо диференціації розмірів пенсій Кабінет Міністрів України постановою від 27 грудня 2005 року № 1293 зобов'язав збільшити розмір пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також було установлено мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону.

Відповідно до пункту 3 даної постанови зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити проведення з дня набрання чинності цією постановою (з 01 січня 2006 року) перерахунку пенсії за матеріалами пенсійної справи громадянам, що отримують пенсію відповідно до статті 54 Закону, а також особам, яким раніше призначено пенсію згідно із зазначеною статтею Закону і які на даний час отримують пенсію відповідно до інших законів (згідно з їх заявою).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894 з метою здійснення подальших заходів щодо соціального захисту пенсіонерів збільшено з 01 вересня 2004 року на 12 відсотків пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексацій), призначені відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 15 липня 2010 року відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька посилалося на відсутність підстав для перерахунку пенсії з 01 січня 2005 року по 31 жовтня 2006 року та що розмір мінімальної пенсії за віком для перерахунку пенсії передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 та складає 19,91 грн. На виконання судових рішень проведено перерахунок пенсії позивача з 01 липня 2008 року по 30 листопада 2009 року та з 01 листопада 2006 року по 30 червня 2008 року.

Таким чином суди попередніх інстанцій не встановили чи підлягав перерахунку розмір пенсійного забезпечення позивача з урахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894 та від 27 грудня 2005 року № 1293, чи відповідав розмір пенсії позивача установленому мінімальному розміру пенсії, який розмір мінімальної пенсії за віком було взято для призначення (перерахунку) позивача, зокрема за спірний період.

Судом першої інстанції справу було розглянуто у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Проте районний суд не звернув увагу на дотримання позивачем строку позовної давності та задовольнив позовні вимоги починаючи з 01 січня 2005 року.

Апеляційний суд, скасовуючи в частині задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції також не звернув увагу на дотримання позивачем строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про до-стовірність того чи іншого доказу.

Допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень в частині позовних вимог про перерахунок державної пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсій, при-значених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і направлення справи на новий судовий розгляд в цій частині.

У решті судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Пролетарського районного суду міста Донецька від 01 жовтня 2010 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2011 року в частині позовних вимог про перерахунок державної пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: