Справа № 761/7510/15-а
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/7510/15-а
Провадження №2-а/761/193/2015
П О С Т А Н О В А
іменем України
26 червня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва
у складі: головуючого суддіМальцева Д. О.
при секретаріКривошия О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:
Начальник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві (далі відповідач) про визнання дій відповідача щодо накладення штрафу на позивача неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 04.03.2015р. про накладення штрафу у розмірі 680грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства та є необґрунтованою, оскільки виплата нарахованої доплати до пенсії у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат особам які мають право на пенсію та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Виплата нарахованої пенсії ОСОБА_1 не проводиться у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань.

У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву у якій підтримав позовні вимоги, а розгляд справи просив проводити за його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що виконання рішення суду для позивача є його прямим обов`язком, так як державою покладено призначення, перерахунку та виплати пенсії військовослужбовцям на цей орган. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу виконання своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши копії матеріалів виконавчого провадження наданих відповідачем, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в м. Києві перебуває виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2013р. по справі № 761/4840/13-а про зобов`язання позивача провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої Київським міським військовим комісаріатом від 16.01.2013р. № 125099 розпочинаючи з 01.04.2012р. та здійснити відповідні виплати.

15 серпня 2014року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з наданням боржнику строку для добровільного виконання судового рішення. Згідно повідомлення позивача від 27.08.2014р. № 19006/12 встановлено, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії в порядку встановленому рішенням суду з 01.04.2012р. по 31.10.2013р. у сумі 13481,67 грн. Разом з тим, рішення суду у частині виплати заборгованості по пенсії не виконано через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

04 березня 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві винесла постанову № 164/6 про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду у розмірі 680 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб , визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку встановленому ст.89 цього закону.

Отже накладення на боржника штрафу у відповідності до ст.89 закону можливе лише у разі відсутності поважних причин для невиконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Пунктом 20 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, оскільки невиплата ОСОБА_1 за виконавчим листом мала місце з поважних причин та залежить від наявних у позивача фінансових ресурсів, а не дій чи бездіяльності посадових осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 75, 89 Закону України «про виконавче провадження», ст.ст.23, 116 Бюджетного Кодексу України, ст. ст. 8,17,18,19,160,162,167 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
Позов начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві, щодо накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу у розмірі 680 грн.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Новак Г.М. від 04.03.2015р. № 164/6 (ВП № 46259411) про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу у розмірі 680грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя