Справа № 2а-1870/5795/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/5795/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/5795/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Айсберг"

до Державної податкової інспекції в місті Суми

про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Група Айсберг" (надалі по тексту позивач, ТОВ "Група Айсберг") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Суми (далі по тексту відповідач, ДПІ в м. Суми), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 03.08.2011 р. №000952314/0/62047 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток в розмірі 224121,00 грн., №000972314/0/62050 про зменшення відємного значення з ПДВ на суму 17425,00 грн. та №000962314/0/62048 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ДПІ в м. Суми 15.07.2011 р. проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Група Айсберг» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 р. по 31.03.2011 р., про що складено акт №5462/2314/32779306/61 від 15.07.2011 р.

На підставі зазначеного акту перевірки ДП1 в м. Суми прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.08.2011р. № 000952314/0/62047 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 224121,00 гри., № 000972314/0/62050 про зменшення від'ємного значення з ПДВ на суму 17425,00 грн., № 000962314/0/62048 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн.

Позивач не погоджується з зазначеними вище податковими повідомленнями - рішеннями та вважає, що вони підлягають скасуванню виходячи з наступного.

Відповідачем в акті перевірки №5462/2314/32779306/61 від 15.07.2011р. зазначено про порушення вимог п. 5.1, ст. 5, п.п. 5.5.1 п. 5.5, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п.5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

В частині зменшення валових витрат на суму 464148 грн., то в акті перевірки відповідач здійснює розрахунок діяльності столярного виробництва (рахунок Д)1 «Дохід від реалізації готової продукції» - рахунок 901 «Собівартість реалізованої продукції» ) та виводить збитки, які отримані від діяльності виключно столярного виробництва і зменшує суму валових витрат на суму даних збитків.

В акті перевірки відповідач зазначає, що частина витрат, понесених підприємством на виготовлення готової продукції не була використана в господарський діяльності, оскільки реалізація продукції власного виробництва (столярне виробництво) здійснювалось з завідомо від'ємним фінансовим результатом та була використана на отримання збитку.

Також в акті перевірки зазначено, що зменшення валових витрат на суму збитків від реалізації продукції за цінами нижчими за собівартість не вплинуло на визначення суми податку на додану вартість так, як у складі собівартості продукції значну частину займають витрати без податку на додану вартість (заробітна плата, нарахування на заробітну плату, амортизаційні відрахування».

Отже, відповідач зазначає про порушення п. 5.1, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в частині не включення до валових витрат позивача, вартості товарів (робіт, послуг), а фактично зменшує валові витрати (не визнає витратами підприємства) амортизацію, заробітну плату та нарахування на заробітну плату. Хоча в акті перевірки зазначено, що при перевірці показників відображених у рядку 04.3 Декларації «витрати на оплату праці», за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено заниження або завищення задекларованих ТОВ «Група Айсберг» показників.

Також в акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено їх заниження або завищення.

Відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що податок на прибуток розраховується, як різниця між валовим доходом та валовими витратами, та зменшується на суму амортизаційних відрахувань. Валові витрати, валові доходи, та амортизація розраховується із загальної діяльності суб'єкта господарювання, а не по окремим видам виробництва, як це зроблено відповідачем.

Щодо включення до складу валових витрат суми 87125,00грн., зменшення від'ємного значення з ПДВ на суму 17425,00грн. та зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн. вартості поліетилену, придбаного у ПП «Укрбуд-ПБК 21», то в акті перевірки ДПІ в м. Суми зроблено висновок про нікчемність правочину, укладеного між ТОВ «Група Айсберг» та ПП «Укрбуд-ПБК 21», безтоварність операцій, та що первинні документи, складені ПП «Укрбуд-ПБК 21» виписані про людське око без наміру створити реальні правові наслідки.

Проте, позивач, вважає, що зазначені доводи відповідача не відповідають дійсності, так як на перевірку були надані всі необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні).

ТОВ «Група Айсберг» вважає, що викладені в акті перевірки твердження ДПІ в м. Суми про порушення позивачем вимог ст.ст.203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України зроблені з перевищенням компетенції органів державної податкової служби України та не підтверджуються доказами.

Враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону України "Про державну податкову службу в Україні", вважають, що податкові органи не наділені законодавцем компетенцією на встановлення фактів порушення платниками податків норм актів цивільного або господарського законодавства.

Щодо порушення пп. 5.5.1 п.5.5 ст.. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в частині зменшення валових витрат на суму 790181 грн. (відсотки за користування кредитними коштами), в акті перевірки відповідачем зазначено, що невід'ємною ознакою наявності підстав для віднесення відсотків, виплачених за кредитними договорами, до складу валових витрат є використання кредитних коштів для здійснення господарської діяльності.

Між ТОВ «Група Айсберг» та ВАТ «Райффайзен банк ОСОБА_5» укладено Кредитний договір №012/06-11/2355/1 від 11.12.2006 року про відкриття не відновлюваної кредитної лінії у сумі 300000 дол. США для придбання обладнання для столярного цеха.

Отримані грошові кошти використані на придбання обладнання , яке введено в експлуатацію, використовується в господарській діяльності та на дане обладнання нараховується амортизація. В акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено їх заниження або завищення, тобто обладнання використовується в господарській діяльності і даний факт є підставою для включення даних витрат до складу валових витрат підприємства.

Зменшення валових витрат з боку відповідача проводиться на підставі лише власних розрахунків та міркувань, а також суб'єктивних припущень перевіряючих, які не мають підтверджених доказів.

Порядок нарахування та сплати податку на прибуток визначається нормами та положеннями Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Так, п.п. 5.5.1 п. 5.1 ст. 5 даного Закону передбачено, що до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Зазначена норма передбачає включення до складу валових витрат всіх відсотків за використання кредитних коштів, а застосовування додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку нормами п. 5.11 ст. 5 вищезазначеного Закону заборонено.

Крім того, ТОВ «Група Айсберг» вважає, що ДПІ в м. Суми порушено порядок прийняття податкових повідомлень-рішень, визначений п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України. Відповідно до зазначеної норми податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Акт перевірки №5462/2314/32779306/61 від 15.07.2011 р. ТОВ «Група Айсберг» отримано 19.07.2011р. Останній день для прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі зазначеного акту є 02.08.2011 р. Оскаржувані ж повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми прийняті 03.08.2011 р., тобто, після спливу строку для їх прийняття.

Отже, позивач приходить до висновку, що прийняті податкові повідомлення рішення ДПІ в м. Суми є незаконними та підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у запереченні (а.с.124-127).

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 10.06.2011 р. по 11.07.2011 р. ДПІ в м. Суми проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Група Айсберг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 р. по 31.03.2011 р., за підсумками якої складено акт перевірки № 5462/2314/32779306/61 від 15.07.2011 р. (а.с. 13-39).

03.08.2011 р. ДПІ в м. Суми на підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення рішення:

- №000952314/0/62047, яким позивачу збільшено суми грошового зобовязання по податку на прибуток за основним платежем в розмірі 185393,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 38728, 00 грн. (а.с. 10);

- №000972314/0/62050, яким позивачу зменшено відємне значення з ПДВ на суму 17425,00 грн. (а.с. 11);

- №000962314/0/62048, яким позивачу зменшено суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн. (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування податкових повідомлень - рішень від 03.08.2011р. №000972314/0/62050 про зменшення від'ємного значення з ПДВ на суму 17425,00 грн. та №000962314/0/62048 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн., суд виходить з наступного.

В акті перевірки ДПІ в м. Суми зроблено висновок про нікчемність правочину, укладеного між ТОВ «Група Айсберг» та ПП «Укрбуд - ПБК 21», безтоварність операцій, та що первинні документи, складені ПП «Укрбуд- ПБК 21» виписані про людське око без наміру створити реальні правові наслідки.

Проте, зазначені доводи спростовуються обставинами справи.

Як встановлено із матеріалів справи ПП «Укрбуд-ПБК 21» поставлено ТОВ «Група Айсберг» поліетилен ПЄ2НТ 22-12.

ПП «Укрбуд-ПБК 21» надано позивачу податкові накладні №6.1 від 06.04.2010 року, №20054 від 20.05.2010 року, №30066 від 30.06.2010 року, №3083 від 03.08.2010 року, №17081 від 10.08.2010 року (а.с. 89-93).

Зазначений поліетилен було оприбутковано позивачем відповідно до видаткових накладних №756 від 07.04.2010 року, №1103 від 21.05.2010 року,№1407 від30.06.2010 року, №1659 від 04.08.2010 року, №1747 від 18.08.2010 року (а.с. 94-98).

Транспортування відбувалося за рахунок покупця автомобілем Газ 3302 ВМ 87-76 АІ, водій ОСОБА_5, згідно товарно-транспортної накладної № б/н від 07.04.2010р., Газ 3302 ВМ 87-76 АІ, водій ОСОБА_6, згідно товарно-транспортних накладних № б/н від 21.05.2010р., № б/н від 30.06.2010р., № б/н від 18.08.2010р., б/н від 04.08.2010р. (а.с. 107-111).

Товар отримано за довіреностями: № 23 від 06.04.2010р. через ОСОБА_5, № 48 від 20.05.2010р., №56 від 30.06.2010 року, №70 від 30.08.2010р., №85 від 17.08.2010р. через ОСОБА_7 (а.с. 104-106).

Розрахунки між підприємствами проводились в безготівковій формі на загальну суму 104550,00 грн., згідно наступних платіжних доручень: №244 від 06.04.2010р. на загальну суму 21300,00 грн., в т. ч. ПДВ - 3550,00 грн.; від 20.05.2010р. на загальну суму 21000,00 грн., в т. ч. ПДВ - 3500,00 грн.; від 30.06.2010р. на загальну суму 21150,00 грн., в т. ч. ПДВ - 3525,00 грн.; від 03.08.2010р. на загальну суму 20400,00 грн., в т. ч. ПДВ - 3400,00 грн.; від 17.08.2010р. на загальну суму 20700,00 грн., в т. ч. ПДВ - 3450,00 грн. Станом на 01.09.2010р. заборгованість відсутня (а.с. 19-20, 99-103).

В бухгалтерському обліку ТОВ «Група Айсберг» вищезазначені операції були відображені наступними проводками: Дт рах. 202 «Сировина і матеріали для балончиків» Кт рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними пильниками» 87125,00грн. - оприбутковано придбаний поліетилен; Дт рах. 641 «Розрахунки по податку на додану вартість» Кт рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними пальниками» 17425,00грн. - відображено податковий кредит з податку на додану вартість від придбання поліетилену; Дт рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Кт рах. 311 «Поточні рахунки в національній валюті» 104550,00грн. - проведено розрахунки в безготівковій формі (а.с. 19-20).

Крім того, зазначений поліетилен було використано в господарській діяльності, а саме: для виготовлення балончиків для газу, які у подальшому були реалізовані, що підтверджується наданими позивачем вантажно-митними деклараціями (а.с. 118-123).

Таким чином, суд приходить до висновку, про реальність здійснених операцій щодо поставки товарів від контрагента до позивача та використання поліетилену у господарській діяльності підприємства.

Оскільки всі твердження відповідача про відсутність реальних господарських стосунків в спірних правовідносинах між позивачем та його контрагентом, не підтвердженні жодними доказами, що містять предмет доказування, суд вважає правочини такими, що не можуть бути визнані нікчемними.

Відповідно до п. 1.8. ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Таким випадком, відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону, є різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

З урахуванням наведеної норми, питання щодо встановлення від'ємного значення суми ПДВ поширюється тільки на окремо взятого платника податків (заявника бюджетного відшкодування) і це положення законодавцем не поставлено у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб, щодо яких відповідач не підтвердив та не спростував факту сплати ними до бюджету ПДВ.

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Отже, бюджетному відшкодуванню підлягає сума податку, фактично сплаченого отримувачем товарів та послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів та послуг за умови виникнення у такого платника права на податковий кредит.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема, придбанням товарів, послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, тощо.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 7.2.6 цього пункту). При цьому датою виникнення такого права на податковий кредит є дата сплати позивачем коштів за товари (роботи, послуги), або дата отримання від постачальника податкової накладної, а не дата сплати зазначених коштів продавцем товарів (послуг) безпосередньо до бюджету (пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону).

Таким чином, Закону України "Про податок на додану вартість" не ставить право позивача на податковий кредит, так само як і право на бюджетне відшкодування, у залежність від факту сплати ПДВ постачальником товарів (послуг) (по ланцюгу) до бюджету.

З наведених положень п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" випливає, що право на податковий кредит у позивача виникло у зв'язку зі сплатою ним ПДВ у складі ціни товару (послуг), що підтверджується наданими позивачем до суду первинними документами, які підтверджують реальність господарських операцій між ТОВ «Айсберг» та ПП «Укрбуд-ПБК 21».

Згідно п. 10.2 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість" платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону, а в п. 10.4 цієї норми встановлено, що контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється відповідним податковим органом.

Тобто, обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати ПДВ відповідно до Закону, покладаються на першого відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість висновку ДПІ у м. Суми щодо порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Айсберг" вимог п.10.2 ст.10, пп.7.4.1, п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону про ПДВ при формуванні суми бюджетного відшкодування у розмірі 17425,00 грн.

Відповідно до підпункту 7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість встановлено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій (а.с. 73-83).

Отже, позивач, обґрунтовано, з дотриманням процедури, встановленої положеннями вищенаведеної норми Закону, скористався своїм правом на відшкодування сум надмірно сплаченого податку у розмірі 17425,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що підставою прийняття податкового повідомлення рішення №000952314/0/62047 є те, що частина витрат, понесених підприємством на виготовлення готової продукції не була використана в господарській діяльності, оскільки реалізація продукції власного виробництва (столярне виробництво) здійснювалась з завідомо від'ємним фінансовим результатом та була використана на отримання збитку.

Проте, суд не погоджується із такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що відповідач здійснює розрахунок діяльності столярного виробництва «Дохід від реалізації готової продукції» - рахунок 901 «Собівартість реалізованої продукції» та виводить збитки, які отримані від діяльності виключно столярного виробництва і зменшує суму валових витрат на суму даних збитків.

Також в ОСОБА_7 перевірки зазначено, що зменшення валових витрат на суму збитків від реалізації продукції за цінами нижчими за собівартість не вплинуло на визначення суми податку на додану вартість так, як у складі собівартості продукції значну частину займають витрати без податку на додану вартість (заробітна плата, нарахування на заробітну плату, амортизаційні відрахування».

Отже, відповідач зазначає про порушення п. 5.1, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в частині не включення до валових витрат позивача, вартості товарів (робіт, послуг), а фактично зменшує валові витрати амортизацію, заробітну плату та нарахування на заробітну плату.

Проте, в ОСОБА_7 перевірки зазначено, що при перевірці показників відображених у рядку 04.3 Декларації «витрати на оплату праці», за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено заниження або завищення задекларованих ТОВ «Група Айсберг» показників.

Також в ОСОБА_7 перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено їх заниження або завищення.

Відповідно до норм податкового законодавства, щодо нарахування та сплати податку на прибуток відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що податок на прибуток розраховується, як різниця між валовим доходом та валовими витратами, та зменшується на суму амортизаційних відрахувань. Валові витрати, валові доходи, та амортизація розраховується із загальної діяльності суб'єкта господарювання, а не по окремим видам виробництва, як це зроблено відповідачем.

Крім того, зі змісту акту перевірки неможливо встановити які саме витрати відповідач вважає такими, що завищують вартість виробленої продукції.

Не змогли пояснити зазначені обставини і представники відповідача у судовому засіданні.

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до підпункту 86.1 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформляються у формі акта, порядок оформлення якого повинен відповідати вимогам статті 86 «Оформлення результатів перевірок» Податкового кодексу України та «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами» , який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 р. № 1003 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2011 р. за № 70/18808.

Згідно пункту 3.2.2. розділу II зазначеної інструкції встановлено обовязок відповідача у випадку встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що ДПІ в м. Суми зазначені вимоги виконані не були.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки відповідача, що витрати, понесені підприємством на виготовлення готової продукції не були використані в господарський діяльності, оскільки реалізація продукції власного виробництва (столярне виробництво) здійснювалось з завідомо від'ємним фінансовим результатом та була використана на отримання збитку не відповідають чинному законодавству та є помилковими.

Що стосується порушення позивачем пп. 5.5.1 п.5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в частині зменшення відповідачем валових витрат на суму 790181 грн., суд зазначає наступне.

В ОСОБА_7 перевірки відповідачем зазначено, що невід'ємною ознакою наявності підстав для віднесення відсотків, виплачених за кредитними договорами, до складу валових витрат є використання кредитних коштів для здійснення господарської діяльності

З матеріалів справи встановлено, що 11.12.2006 року ТОВ «Група Айсберг» та ВАТ «Райффайзен банк ОСОБА_7» укладено Кредитний договір № 012/06-11/2355/1 про відкриття не відновлюваної кредитної лінії у сумі 300000 дол. США для придбання обладнання для столярного цеха.

Отримані грошові кошти використані на придбання обладнання, яке введено в експлуатацію, використовується в господарській діяльності, на дане обладнання нараховується амортизація.

Крім того, в ОСОБА_7 перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року не встановлено їх заниження або завищення, тобто обладнання використовується в господарській діяльності, а тому даний факт є підставою для включення даних витрат до складу валових витрат підприємства.

Порядок нарахування та сплати податку на прибуток визначається нормами та положеннями Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Так, п.п. 5.5.1 п. 5.1 ст. 5 даного Закону передбачено, що до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Зазначена норма передбачає включення до складу валових витрат всіх відсотків за використання кредитних коштів, а застосовування додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку нормами п. 5.11 ст. 5 вищезазначеного Закону заборонено.

Отже, суд приходить до висновку, про правомірність включення 790181 грн. до валових витрат підприємства.

Крім того, суд зазначає, що ДПІ в м. Суми порушено порядок прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Акт перевірки № 5462/2314/32779306/61 від 15.07.2011 р. ТОВ «Група Айсберг» отримано 19.07.2011р. Останній день для прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі зазначеного акту є 02.08.2011р.

Проте, оскаржувані повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми прийняті 03.08.2011р., тобто, після спливу строку для їх прийняття.

Таким чином, відповідачем порушено порядок прийняття податкових повідомлень-рішень визначених п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 03.08.2011 р. №000952314/0/62047 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток в розмірі 224121,00 грн., №000972314/0/62050 про зменшення відємного значення з ПДВ на суму 17425,00 грн. та №000962314/0/62048 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн., винесені з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, а тому зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Айсберг" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 03.08.2011 р. №000952314/0/62047 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток в розмірі 224121,00 грн., №000972314/0/62050 про зменшення відємного значення з ПДВ на суму 17425,00 грн. та №000962314/0/62048 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 17425,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 31.10.2011 р.