Справа № 2-а/1970/2728/11
Суддя: Загорський О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 2-а/1970/2728/11

28 жовтня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Загорського 00. секретаря Костецькій Н.Т., и участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача Державної виконавчої служби України - ОСОБА_2 /довіреність від 04.08.11р. №20.01,- 22/331; за позовом ОСОБА_1 до

- Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3;

- заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції ОСОБА_4

про визнання незаконними та неправомірними дій і зобов»язання вчинити дії, скасування постанови від 08.02.10р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту ДВС МЮ України, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_3, заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ ОСОБА_4 і просить -

- визнати дії заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ ОСОБА_4 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС ОСОБА_3 незаконними та неправомірними,

- постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.02.2010 p., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС ОСОБА_3 - скасувати,

- зобов»язати відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України стягнути з рахунку Державного бюджету України в особі Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.04.2005 р. стягнуто з Державного казначейства України в користь прокуратури Тернопільської області 180000 грн. для придбання йому житла і для виконання рішення судом надіслано дублікат виконавчого листа у Департамет ДВС МЮ України.

08.02.2010 р. старшим Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (виконавчий лист №2-930/05, виданий Тернопільським міськрайонним судом 31.12.2008 p.).

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві затверджено заступником директора Департаменту начальникові

відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ ОСОБА_4

В позові зазначено, що у постанові старший державний виконавець посилається на те, що листом від 23.09.09 №18-13-04/5577-15765 Державне казначейство України, за підписом голови ОСОБА_5 повідомило Департамент ДВС МЮ України про те, що п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна встановлювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Останні встановлюються законом про Державний бюджет України

Позивач вважає Постанову від 08.02.2010 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконною.

В позові зазначено, що у відповідності до ст.25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів за рішеннями, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування і оскільки рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12.04.2005 р. яким вказано стягнути з Державного казначейства України в користь прокуратури Тернопільської області 18000 грн. для придбанні йому житла на підставі якого виписаний виконавчий лист, то в цьому випадку Державне казначейство України зобов'язано здійснити безспірне списання коштів.

Позов обґрунтовано і тим, що у вказаному рішенні Суду зазначено, що стягнути з Державного казначейства України в користь прокуратури Тернопільської області 18000 грн. для придбання житла ОСОБА_1 і на ОСОБА_1 судом виписаний виконавчий лист № 2-930/05, а у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.02.2010р. зазначено невірно по-батькові стягувача і вказано "Миколайович", а не "Михайлович".

Позивач зазначив, що у всіх документах, що ним надсилалися на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, так і у виконавчому листі №2-930/05 від 31.12.2008р. значиться по-батькові стягувача "Михайлович".

Позивач в судовому засіданні звернувся до суду з заявою в якій вказав про відмову позовних вимог до ОСОБА_6JL, та ОСОБА_4 і просив вирішити позовну заяву лише у частині скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві 08.02.2010 p., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконань рішень Департаменту ДВС. Вимогу підтримав з мотивів викладених в позові.

Долучивши до матеріалів справи постанову про відкриття виконавчого провадження 30.06.10р. вказав, що дана постанова винесена на виконання рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.04.2005 р. яким стягнуто з Державного казначейства України на користь прокуратури Тернопільської області 180000 грн. для придбання йому житла .

Зазначив, що після постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.06.10р. постанова про повернення виконавчого документа, щодо даної постанови, не виносилась, отже проводяться відповідні дії по виконанні рішення суду від 12.04.2005 р.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову надала пояснення аналогічні запереченню на позов, та вказала, що вона не може спростувати твердження позивача, що після постанови про відкриття виконавчого провадження 30.06.10р., постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не виносилась.

Зазначила, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.02.2010р. механічно зазначено невірно по-батькові стягувача і вказано Миколайович,а дана помилка є механічною і ні на що не впливає, оскільки всі інші реквізити вказано вірно.

Відповідаючи на запитання позивача, чи ДВС вжито всіх передбачених заходів для перевірки наявності коштів, необхідних для виконання рішення Суду, вказала, що вона не має відповідної інформації, а щодо стягнення коштів з резервного фонду бюджету, сформованого у відповідності з ст.24 Бюджетного кодексу України, зазначила, що ДВС з резервного фонду не має права стягувати вказані позивачем кошти.

Повідомила, що ДВС не зверталась до Міністерства фінансів про виділення вказаних позивачем коштів для придбання йому житла.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволення.

Судом встановлено, що Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.04.2005р. стягнуто з Державного казначейства України в користь прокуратури Тернопільської області 180000 грн. для придбання житла позивачу.

Для виконання рішення суду за заявою позивача Тернопільським міськрайонним судом надіслано дублікат виконавчого листа у Департамет ДВС Міністерства юстиції України даного не спрбстовано і представником відповідача .

24.07.2009p. на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду старшим Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

08.02.2010р. старшим Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.02.2010р. зазначено невірно по-батькові стягувача і вказано - "Миколайович" замість «Михайлович».

Представником відповідача не спростовано твердження позивача, що у всіх документах, що ним надсилалйся на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, як і у виконавчому листі №2-930/05 від 31.12.2008 p., значиться по-батькові стягувача "Михайлович".

Представником відповідача не спростовано і твердження позивача, що після постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.06.10р., постанова про повернення виконавчого документа, щодо даної постанови, не виносилась, а отже проводяться відповідні дії по виконанні рішення суду від 12.04.2005 р.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон), Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Ст.17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, а у виконавчому листі виданому на підставі вказаного рішення Тернопільського міськрайонного суду зазначено по-батькові стягувача Михайлович, а не Миколайович, як у постанові від 08.02.2010 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, і даного не спростовувала і представник відповідача.

В ст.18 Закону вказано вимоги до виконавчого документа і зокрема зазначено і те, що у виконавчому документі зазначаються - ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача.

Приходячи до переконання про задоволення позову Судом враховано вище вказане, та критично оцінюється пояснення представника відповідача - що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08.02.2010р. механічно зазначено невірно по-батькові стягувача і вказано - Миколайович, але дана помилка є механічною і ні на що не впливає, оскільки всі інші реквізити вказано вірно .

Судом враховано і факт того, що обставини повернення виконавчого документа стягувачу передбачено ч.І ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" і в ч.2 ст47 Закону вказано, що про наявність обставин, зазначених у ч.І ст.47 державний виконавець складає акт.

Згідно вимог ст. ст. 69,70 КАС України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких окружний адміністративний суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторони в судовому засіданні не зверталися з клопотаннями у зв"язку з якими в силу ст.75 КАСУ суд повинен би був витребувати докази.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об"єктивно з"ясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення .

Керуючись ст.ст. 7,10,11,70,71,79,86,153,158-163,167,181 КАСУ, Законом України "Про виконавче провадження" суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови від 08.02.10р. про повернення виконавчого документа стягувачеві - ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову від 08.02.10р. про повернення виконавчого документа стягувачеві ОСОБА_7 скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через _ Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строкз дня постановлення постанови апеляційної скарги у порядок і строки, передбачені статтями 185- 187 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

/в повному обсязі постанову складено 31.10.11р./

Головуючий суддя Загорський О.О.