Справа № 524/834/15-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/834/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Власовій М.М.,

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області та виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про

-визнання протиправними дій та постанови комісії виконкому з питань найменування об'єктівміського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці в частині прийняття 14 січня 2015 року постанови «Про встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері имені ОСОБА_3» та про скасування цієї постанови,

-визнання протиправними дій виконкому та скасування рішення виконкому №16 від 16 січня 2015 року про надання дозволу на встановлення скульптурної композиції із зображенням ОСОБА_3,

-скасування як протиправного рішення LV сесії міської ради VI скликання від 27 січня 2015 року в частині затвердження рішення виконкому від 16 січня 2015 року №16,

-про зобовязання виконком демонтувати скульптурну композицію,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту рішення - позивач) звернулась в суд із адміністративним позовом до виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі по тексту рішення - виконком, відповідач) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобовязання демонтувати скульптурну композицію.

У подальшому ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила (т.1, а.с. 105-106, 186-187) та остаточно просила про наступне:

- визнати протиправними дії виконкому щодо надання дозволу на встановлення скульптурної композиції із зображенням ОСОБА_3 та скасувати рішення виконкому № 16 від 16 січня 2015 року про надання такого дозволу;

- визнати протиправними дії комісії виконкому з питань найменування обєктів міського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці (далі по тексту рішення комісія) в частині прийняття 14 січня 2015 року постанови «Про встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері імені ОСОБА_3» та скасувати цю постанову;

- скасувати як протиправне рішення LV сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі по тексту рішення міська рада, відповідач) VІ скликання від 27 січня 2015 року в частині затвердження рішення виконкому від 16 січня 2015 року № 16;

- зобовязати виконком демонтувати скульптурну композицію із зображенням ОСОБА_3.

ОСОБА_1 суду пояснила, що оскаржувані постанова комісії, дії та рішення виконкому, а також рішення міської ради є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування» - не були проведені громадські слухання; Закону України «Про доступ до публічної інформації» - не було оприлюднено проект рішення сесії ради; а також вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 2137 від 25 листопада 1999 року «Про затвердження Положень про порядок проведення архітектурних та містобудівних конкурсів», Постанови Кабінету Міністрів України № 1181 від 08 вересня 2004 року «ОСОБА_2 питання спорудження (створення) памятників і монументів», Порядку спорудження (створення) памятників і монументів, затв. Наказом Державної комісії України з питань будівництва та архітектури № 231/805 від 30 листопада 2004 року. На думку позивача, відповідачі порушили і вимоги Положення про порядок найменування обєктів міського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків, затвердженого рішенням міської ради від 28 серпня 2007 року.

ОСОБА_1 зазначала, що серед жителів міста немає одностайно схвальної оцінки діяльності ОСОБА_3, про що відповідачам було добре відомо. Оскаржувані рішення виконкому дозволили встановлення памятника через кілька місяців після загибелі мера, в той час як діюче Положення дозволяє зробити це не раніше, ніж через 10 років з дня смерті особи, память про яку увічнюється. Окрім того, встановлення памятника це вже третя форма увічнення памяті про ОСОБА_3, що прямо заборонено. Громадські слухання про доцільність встановлення памятника не проводились, конкурс на кращий проект не оголошувався, ескіз проекта містобудівною та художньо-експертною радою не погоджувався.

Протиправні дії та рішення відповідачів, заявила позивач, порушили її права на відпочинок та право на прийняття участі у вирішенні питань місцевого самоврядування.

Представник відповідачів - ОСОБА_2 позов не визнала. Суду пояснила, що ініціаторами встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері, названому на його честь, були молодіжна громадська організація «РІАЛ Х КЛАН» та громадський рух «ОСОБА_4 Кременчук».

ОСОБА_3 мав широку підтримку громадян, був успішною та харизматичною особистістю; як очільник міста дбав про Кременчук та його мешканців. Встановлення скульптурної композиції на честь ОСОБА_3 втілювало бажання більшості мешканців міста, а процедуру вирішення питання увічнення памяті про нього було дотримано.

На думку представника відповідачів, скульптурна композиція є малою архітектурною формою, а не памятником, тому нормативні вимоги щодо порядку спорудження памятників на спірні правовідносини не поширюються.

Представник ОСОБА_2 вважала, що оскаржувані дії та рішення відповідачів не порушують законних прав та охоронюваних інтересів позивача.

Треті особи Управління державного земельного агентства у м. Кременчуці Полтавської області та Управління містобудування та архітектури виконкому просили суд слухати справу без участі їх представників (т.1, а.с. 162,192).

Громадська організація «Ініціативна група Самопоміч Кременчука», яка залучалась до участі у справі як третя особа, заявила про припинення своєї діяльності ( т.1, а.с. 209).

Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що громадські організації міста, дізнавшись про наміри встановити памятник ОСОБА_3, висловлювали протест і зверталися з письмовими заявами на адресу міських чиновників та прокурора.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що комісія є консультаційно-дорадчим органом, рішення якого мають рекомендаційний, а не обовязковий характер. Члени комісії, приймаючи рішення на підтримку ідеї встановлення скульптурної композиції на честь ОСОБА_3, діяли свідомо і правомірно, врахувавши різні думки присутніх на засіданні осіб.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

26 липня 2014 року пострілами з вогнепальної зброї злочинці позбавили життя Кременчуцького міського голову ОСОБА_3. З метою увічнення памяті про нього 27 серпня 2014 року L сесія міської ради VІ скликання прийняла рішення про перейменування скверу «Жовтневий» на сквер «Імені Олега Бабаєва» та про найменування стадіону за адресою вул.Чкалова, 6-А - «Кремінь Арена» імені ОСОБА_3 (т.1, а.с. 92).

09 жовтня 2014 року молодіжна громадська організація «РІАЛ Х КЛАН» в особі заступника її голови пана ОСОБА_7 у письмовому зверненні на імя першого заступника міського голови просила підтримати ініціативу містян і сприяти встановленню памятника ОСОБА_3 (т.1, а.с.88).

Рада по дизайну міського середовища та реклами м. Кременчука 16 жовтня 2014 року розглянула «ескіз памятника» для подальшого його встановлення у сквері імені ОСОБА_3 та рекомендувала його «як скульптурну композицію» (т.1, а.с. 80-82).

30 грудня 2014 року комісія не прийняла рішення про встановлення скульптурної композиції через брак голосів ( т.1, а.с. 75-79).

06 січня 2015 року лідер громадського руху «ОСОБА_7 лав Кременчук» пан ОСОБА_7 звернувся до секретаря міської ради з проханням повторно розглянути можливість встановлення скульптурної композиції та повідомив, що виготовлення та встановлення відбудеться за рахунок спонсорів (т.1, а.с. 91).

14 січня 2015 року комісія прийняла рішення підтримати клопотання про встановлення скульптурної композиції, хоча переважна більшість промовців як з числа членів комісії, так і з числа присутніх осіб висловлювалися проти (протокол т.1, а.с. 72, постанова - т.1, а.с.89).

16 січня 2015 року виконком своїм рішенням за № 16 надав дозвіл на встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері імені ОСОБА_3 в м. Кременчуці (т.1, а.с. 40).

19 січня 2015 року відбулося відкриття скульптурної композиції, а 27 січня 2015 року LV сесія міської ради VІ скликання затвердила рішення виконкому від 16 січня 2015 року № 16 «Про надання дозволу на встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері імені ОСОБА_3 в м. Кременчуці, хоча питання не було завчасно внесено до порядку денного сесії та не обговорювалось, а проект рішення ради про це не оприлюднювався.

Кошти міського бюджету для фінансування проекту скульптурної композиції, її виготовлення та встановлення не витрачались; інформація про спонсора у виконавчому комітеті відсутня. На даний час балансоутримувач скульптурної композиції не визначений (лист виконкому, т.2, а.с.4).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Слід зауважити, що вирішуючи спір, суд не досліджував значення діяльності ОСОБА_3, як очільника міста, його здобутки чи невдачі; тим більше, суд не обговорював його особисті якості. Відповіді на запитання на кшталт: чи була людина видатним діячем та чи заслуговує память про неї на увічнення не є компетенцією суду і не знаходиться у площині завдань адміністративного судочинства. Саме з цих причин суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8

Конфлікт навколо памятника меру, який так несподівано і трагічно пішов із життя, викликав неабиякий резонанс серед мешканців міста, і суперечки щодо доцільності та «справедливості» увічнення памяті про нього не вщухають.

Розуміючи, що будь-яке рішення суду по суті спору торкнеться вельми чутливих аспектів суспільного життя розчарує симпатиків мера або, навпаки, його супротивників; можливо, болісно зачепить почуття його батьків, дітей та друзів, суд схиляв сторони до компромісу, надавав їм час та можливість вирішити конфлікт шляхом взаємних поступок задля врахування думок та інтересів всієї спільноти. На жаль, позиції сторін залишилися непримиренними.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного:

Конституція України проголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються.

Територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування (стаття 13 Закону).

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Постановою КМУ України № 1181 від 08 вересня 2004 року «ОСОБА_2 питання спорудження (створення) памятників і монументів» установлено, що рішення про спорудження (створення) памятників і монументів місцевого значення приймається місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (п.1 Постанови).

Наказом Державного Комітету України з будівництва та архітектури №231/806 від 30 листопада 2004 року ухвалений обовязковий для виконання Порядок спорудження (створення) памятників і монументів (затв. в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2004 року за № 1588/10187).

Цей порядок встановлює, зокрема, вимоги щодо підготовки та внесення пропозицій стосовно спорудження (створення) памятників місцевого значення, їх проектування, виготовлення та встановлення.

Так, відповідно до пункту 2.3. розділу 2 цього Порядку... до клопотання щодо спорудження (створення) пам'ятників (монументів) місцевого значення додаються такі документи:

обґрунтування доцільності спорудження (створення) пам'ятника (монумента) у даному регіоні, населеному пункті з відповідними висновками Міністерства культури Автономної Республіки Крим, управлінь культури обласних, Київськоїта Севастопольської міських державних адміністрацій;

погодження з органом місцевого самоврядування місця встановлення з урахуванням генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, планування та забудови, що історично склались;

фінансово-економічне обґрунтування вартості спорудження (створення);

зазначення відповідних джерел фінансування.

Після прийняття місцевими органами виконавчої влади рішення про спорудження (створення) пам'ятників і монументів місцевого значення управління культури обласних державних адміністрацій проводять конкурс на кращу проектну пропозицію щодо пам'ятника. Його проект погоджуються на спільних засіданнях архітектурно-містобудівних рад при управліннях містобудування та архітектури та художніх рад при управліннях культури обласних державних адміністрацій із залученням до розгляду обласних організацій Національної спілки художників України та Національної спілки архітекторів України (за згодою). Відповідно до обраного на конкурсній основ та рекомендованого містобудівною та художньо-експертною радою ескізного проекту пам'ятника (монумента) замовник доручає

виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які

мають відповідну ліцензію…( пункти 3.4,3.5, 3.7 Порядку…).

Суд не переконали аргументи відповідачів на користь такої позиції, що скульптурна композиція не памятник, а мала архітектурна форма, тобто елемент благоустрію, і норми законодавства про порядок спорудження памятників на спірні правовідносини не поширюються.

Словник української мови (Академічний тлумачний словник, 1970-1980 років) пояснює значення слова «памятник» так: це архітектурна або скульптурна споруда в память чи на честь кого,-чого-небудь.

Вільна енциклопедія (Вікіпедія) розяснює, що памятник це витвір мистецтва, створений для увічнення памяті про людей і події. Найпоширеніші види памятників скульптурна група, статуя, бюст, меморіальна дошка, тріумфальна арка, колона, обеліск тощо.

Вочевидь, що скульптурна композиція і памятник це одне й те саме, і відповідачі зобовязані були вирішувати питання про встановлення памятника згідно вимог законодавства, норми якого суд навів у рішенні.

У м. Кременчуці правила та принципи, з яких слід виходити, обговорюючи ініціативу про увічнення памяті видатних діячів і подій, регламентовані «Положенням про порядок найменування обєктів міського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці» (далі по тексту Положення про порядок перейменувань…), затвердженим рішенням міської ради від 28 серпня 2007 року ( т.1, а.с.6).

Виконавчим комітетом утворена відповідна комісія, яка в своїй діяльності повинна керуватися також Положенням про комісію, затвердженим рішенням виконкому № 996 від 19 жовтня 2007 року (далі по тексту Положення про комісію, т.2, а.с. 9).

Завдання комісії (пункт 1 Положення про комісію) полягає, зокрема, у «глибокому фаховому вивченні і підготовці для розгляду» ... виконавчим комітетом ради «питань про увічнення памяті видатних діячів»...

Пунктами 1 та 2 «Положення про порядок найменування обєктів міського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці» визначено, що вирішення питання про увічнення памяті видатних діячів є компетенцією виконкому міської ради, підлягає обовязковому попередньому розгляду комісією за результатами проведеного у місті опитування громадської думки. Вшанування памяті видатних діячів відбувається, як правило, однією формою увічнення ( пункт 7 Положення), і «не раніше як через 10 років з дня смерті особи, память якої увічнюється ( пункт 6 Положення).

Викладені обставини дають підгрунтя для таких висновків:

Встановленим є факт того, що частина міської громади підтримала ініціативу встановлення памятника ОСОБА_3. Це підтверджується письмовими доказами списками осіб, які висловились за таку пропозицію (т.1, а.с. 42-71), та, власне, заявами за підписами пана ОСОБА_7 від імені молодіжної громадської організації «РІАЛ Х КЛАН» та громадського руху «ОСОБА_4 Кременчук». В той же час незаперечно доводиться й інше громада не була єдиною у схвальному ставленні до мера та у високій оцінці його діяльності. Про це свідчать письмові звернення громадських організацій до посадовців міської ради та виконкому, до прокурора міста (т.1, а.с. 9-11).

Зі змісту протоколів засідання комісії з питань найменування обєктів міського підпорядкування від 30 грудня 2014 року (т.1, а.с. 75-79) та від 14 січня 2015 року (т.1 а.с. 72-74) випливає, що більшість членів комісії та представників громадськості висловлювалися проти, а деякі промовці закликали не поспішати і обговорити пропозицію більш широким колом. Голова комісії свідок ОСОБА_6 не пояснив суду, чому комісія відповідно до пункту 7 Положення про неї не утворила робочу групу, яка б «поглиблено та фахово» ( пункт 1 Положення ...) вивчила пропозицію та чому не ініціювала громадські слухання. Досліджений судом протокол засідання комісії від 14 січня 2015 року не містить жодних пояснень прийнятого рішення.

У порушення вимог Порядку спорудження (створення) памятників і монументів ... до клопотання про встановлення памятника не були додані ні обгрунтування доцільності його встановлення у місті з висновками управління культури обласної державної адміністрації, ні погодження з органом місцевого самоврядування місця встановлення з урахуванням генерального плану та іншої містобудівної документації ( пункт 2.3. Порядку ...).

На порушення вимог цього Положення ( п.п. 3.4, 3.5) не був проведений конкурс на кращу проектну пропозицію; проект не погоджувався на спільному засіданні архітектурно-містобудівної ради при управлінні містобудування та архітектури та художньої ради при управлінні культури обласної держадміністрації. Повністю проігноровані й інші вимоги Порядку (п.п. 3.6, 3.10, 3.13 і т.і.).

Без відповіді з боку відповідачів залишилося питання про те, чому вони діяли з точністю до навпаки спочатку рада по дизайну рекомендувала «ескіз памятника» як «скульптурну композицію», а потім обговорювалася пропозиція щодо увічнення памяті мера. Так само ні виконком, ні міська рада обґрунтовано не відповіли, чому порушили власні правила, викладені у Положенні про порядок найменування обєктів міського підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці.

За таких обставин суд приходить до переконання, що оскаржувані дії та рішення відповідачів є протиправними і порушують гарантовані статтею 140 Конституції України та статтями 2,3,4 Закону України «Про місцеве самоврядування» право позивача та реальну здатність позивача приймати участь у вирішенні питань місцевого самоврядування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії комісії виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань найменування обєктів місцевого підпорядкування, увічнення памяті видатних діячів і подій, встановлення памятних знаків у м. Кременчуці в частині прийняття постанови про встановлення скульптурної композиції із зображенням ОСОБА_3 та скасувати як протиправну постанову комісії від 14 січня 2015 року «Про встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері имені ОСОБА_3».

Визнати протиправними дії виконкому Кременчуцької міської ради в частині надання дозволу на встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 та скасувати як протиправне рішення виконкому №16 від 16 січня 2015 року «Про надання дозволу на встановлення скульптурної композиції ОСОБА_3 у сквері імені ОСОБА_3 в м. Кременчуці».

Скасувати як протиправне рішення LV сесії міської ради VI скликання від 27 січня 2015 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16 січня 2015 року №16.

Зобовязати виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області демонтувати скульптурну композицію із зображенням ОСОБА_3, встановлену у сквері імені ОСОБА_3 у м. Кременчуці.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати судовий збір в сумі 73, 08 грн.

Апеляційна скарга на постанову подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: