Справа № 805/2382/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 805/2382/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

13 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року № НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 заявив позов до Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість на суму 107856 грн. 25 коп., в тому числі за основним платежем 86285 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 21571 грн. 25 коп.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність підстав для збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням та необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та ПП «НП «Хіміч», ТОВ «Успіх ЮА», ТОВ «Еколайн-СТ», ТОВ «Компанія «ОСОБА_2», зазначаючи про наявність всіх документів, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту за серпень, жовтень, листопад 2014 року. Письмовою заявою, поданою до канцелярії суду 7 липня 2015 року, представник позивача просив розглянути справу в порядку письмового провадження, надавши додаткові письмові докази по справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог діючого законодавства, посилаючись на відсутність факту реального здійснення господарських операцій позивача із ПП «НП «Хіміч», ТОВ «Успіх ЮА», ТОВ «Еколайн-СТ», ТОВ «Компанія «ОСОБА_2», посилаючись на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, технічних паспортів та сертифікатів відповідності. Письмовою заявою, поданою до канцелярії суду 7 липня 2015 року, представник позивача просив розглянути справу в порядку письмового провадження, надавши письмові заперечення та додаткові письмові докази по справі.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, знаходиться на податковому обліку в Добропільській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, є платником податку на додану вартість, свідоцтво № 100339918.

З 1 серпня по 30 листопада 2014 року відповідачем була проведена документальна позапланової невиїзна перевірка позивача з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій ПП «НП «Хіміч» за серпень, жовтень 2014 року, ТОВ «Успіх ЮА» за жовтень 2014 року, ТОВ «Еколайн-СТ» за листопад 2014 року, ТОВ «Компанія «ОСОБА_2» за листопад 2014 року, наслідки якої викладені в акті перевірки від 1 квітня 2015 року № 134/17/НОМЕР_2 (надалі - акт перевірки).

За висновками вищенаведеного акту перевірки відповідачем 22 квітня 2015 року прийняте спірне податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшена сума грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в загальній сумі 107856 грн. 25 коп., в тому числі за основним платежем 86285 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 21571 грн. 25 коп., за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за серпень, жовтень-листопад 2014 року встановлено його завищення на суму 86285 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 31069 грн. 50 коп., за жовтень 2014 року на суму 23869 грн. 81 коп., за листопад 2014 року на суму 31344 грн. 96 коп. у звязку із тим, що перевіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій з придбання продукції у ПП «НП «Хіміч», ТОВ «Успіх ЮА», ТОВ «Еколайн-СТ», ТОВ «Компанія «ОСОБА_2».

Судом встановлено, що між позивачем як покупцем та Приватним підприємством «НП «Хіміч» як постачальником був укладений договір від 28 серпня 2014 року № 08/28 на поставку нафтопродуктів. За умовами договору поставка здійснюється транспортом постачальника. Відповідно до даного договору позивачем були отримані від постачальника видаткові та податкові накладні від 28 серпня 2014 року на загальну суму 118629 грн., в тому числі податок на додану вартість 19771 грн., від 29 серпня 2014 року на загальну суму 67788 грн., в тому числі податок на додану вартість 11298 грн., від 30 жовтня 2014 року на загальну суму 59200 грн., в тому числі податок на додану вартість 9866 грн., від 14 жовтня 2014 року на загальну суму 40500 грн., в тому числі податок на додану вартість 6750 грн. Вартість придбаної продукції була оплачена позивачем шляхом безготівкового розрахунку у повному обсязі, про зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем.

29 жовтня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх ЮА» як постачальником був укладений договір № 29/14 на поставку запчастини до автомобілів, масла, мастила, автомобільних дисків, автоінструментів та інші матеріальні цінності згідно з видатковими накладними. За умовами договору поставка здійснюється транспортом постачальника. Відповідно до даного договору позивачем були отримані від постачальника видаткові та податкові накладні від 27 жовтня 2014 року на загальну суму 43518 грн. 84 коп., в тому числі податок на додану вартість 7253 грн. 14 коп. Вартість придбаної продукції була оплачена позивачем шляхом безготівкового розрахунку у повному обсязі, про зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем.

28 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ» як постачальником був укладений договір № 28/2-1 на поставку запчастини до автомобілів, масла, мастила, автомобільних дисків, автоінструментів та інші матеріальні цінності згідно з видатковими накладними. За умовами договору поставка здійснюється транспортом постачальника. Відповідно до даного договору позивачем були отримані від постачальника видаткові та податкові накладні від 28 листопада 2014 року на загальну суму 86502 грн. 96 коп., в тому числі податок на додану вартість 14417 грн. 16 коп. Вартість придбаної продукції була оплачена позивачем шляхом безготівкового розрахунку у повному обсязі, про зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем.

31 березня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега Люкс» як постачальником був укладений договір № 2014-31/03 на поставку паливно-мастильних матеріалів відповідно до накладних. За умовами договору поставка здійснюється транспортом постачальника. Відповідно до даного договору позивачем були отримані від постачальника видаткові та податкові накладні від 27 листопада 2014 року на загальну суму 36846 грн., в тому числі податок на додану вартість 6141 грн., від 28 листопада 2014 року на загальну суму 64720 грн. 80 коп., в тому числі податок на додану вартість 10786 грн. 80 коп. Вартість придбаної продукції була оплачена позивачем шляхом безготівкового розрахунку у повному обсязі, про зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачем.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Долучені до матеріалів справи податкові накладні підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту за серпень, жовтень, листопад 2014 року відповідно до норм Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки відповідача, підставою для висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем та ПП «НП «Хіміч», ТОВ «Успіх ЮА», ТОВ «Еколайн-СТ», ТОВ «Компанія «ОСОБА_2» стала відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, технічних паспортів та сертифікатів відповідності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобовязує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем). Контрагенти позивача сформували податкові зобов'язання за господарськими операціями з позивачем, що підтверджується витягами з АІС «Податковий блок», наданими відповідачем. Суд також зазначає, що господарська діяльність контрагентів позивача по спірним господарським операціям взагалі не перевірялася податковими органами. Позивачем суду також надані письмові докази, які посвідчують використання у власній господарській діяльності отриманого товару, а саме акти списання матеріалів, також позивач має два автомобілі марки КАМАЗ в оренді відповідно до договору від 1 червня 2013 року № 1/06, позивач орендує частину споруди (майстерня-гараж (бокс) відповідно до договору від 1 червня 2014 року, позивачем були укладені договори з ПАТ «Керампром» та ТОВ «Кермаресурс» на перевезення вантажів від 18 квітня 2013 року № 10, від 14 березня 2014 року № 20, між сторонами даних договорів складені акти на надання послуг, акти приймання виконаних робіт.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях. Суд також зазначає, що відповідач ґрунтує свої висновки на припущеннях. Жодного доказу, який би підтвердив висновок податкового органу щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях відповідачем не надано. Стосовно відсутності товарно-транспортних накладних, технічних паспортів та сертифікатів відповідності, на що посилається відповідач, суд зазначає, що наявність чи відсутність цих документів ніяким чином не впливає на формування платником податку податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України, та не свідчить про відсутність реального характеру господарських операцій, з урахуванням того, що постачання здійснювалося не позивачем, а його постачальниками, та якщо контрагенти якимось чином порушили діюче законодавство, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, а судові витрати підлягають присудженню позивачеві з Державного бюджету України в порядку статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року № НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 22 квітня 2015 року № НОМЕР_1, яким збільшено грошове зобовязання за платежем: податок на додану вартість в загальній сумі 107856 грн. 25 коп., в тому числі за основним платежем 86285 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 21571 грн. 25 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 215 грн. 72 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 16 липня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.