Справа № 826/8898/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Київ К/800/60603/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Загороднього А.Ф., Зайцева М.П.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представника позивача Борозну М.П.,

представника відповідача Павлік І.П.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року

у справі № 826/8898/14

за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (далі - ПАТ «Київський річковий порт») про надання дозволу на погашення податкового боргу в розмірі 3 302 864,03 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, адміністративний позов ДПІ задоволено.

Надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу ПАТ «Київський річковий порт» у розмірі 3 302 864,03 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ПАТ «Київський річковий порт» подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

В судовому засіданні представник позивача, подав заяву, в якій виклав прохальну частину касаційної скарги в іншій редакції, зокрема, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Київський річковий порт» є юридичною особою та перебуває на обліку у ДПІ.

12 січня 2010 року Позивачем відповідно положень пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» відносно відповідача винесено першу податкову вимогу №1/8 на суму 409 313, 90 грн. та 03 березня 2010 року другу податкову вимогу №2/615 на суму 1 340 171,35 грн.

Крім того, податковим органом здійснено опис майна ПАТ «Київський річковий порт» у податкову заставу від 25 липня 2013 року №1 та складено акт опису майна від 02 серпня 2013 року №1 на суму 9 211 942,00 грн.

ДПІ зверталось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про стягнення з ПАТ «Київський річковий порт» податкової заборгованості в розмірі 3 302 864,03 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва 31 січня 2014 року (справа №826/19439/13-а), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Київський річковий порт» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року - без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДПІ направляло інкасові доручення (розпорядження) до банківських установ, у яких відкриті розрахункові рахунки ПАТ «Київський річковий порт», проте, вказані документи повернуті без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника, заборгованість відповідача в розмірі 3 302 864,03 грн. залишилась непогашеною.

Згідно з пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) орган стягнення - це державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 88 ПК України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з ПК України та не потребує письмового оформлення.

П.п.89.1, 89.2 ст.89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

З урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, в разі недостатності коштів боржника для погашення податкового боргу на рахунках, таке стягнення здійснюється шляхом продажу належного йому майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно положень ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, оскільки стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 3 302 864,03 грн. за рахунок належних йому коштів є неможливим.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній

М.П. Зайцев