Справа № 808/138/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/25984/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, в якому просив: визнати дії відповідача щодо розгляду заяви про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації такими, що не відповідають вимогам закону та порушують законні права позивача; зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Садибного (індивідуального) житлового будинку літ. "Е-2", розташованого по АДРЕСА_1", наданої позивачем та видати ОСОБА_4 другий екземпляр зазначеної декларації з відповідним реєстраційним записом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, по закінченню передбаченого законом граничного терміну, не повідомив позивача про прийняте рішення відносно поданої заяви про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Після звернення до канцелярії інспекції, позивачем була отримана відповідь від 02.11.2012 року, в якій, на думку позивача, не зазначено, яке саме рішення прийнято з приводу поданої декларації, не наведено будь-якого обґрунтування причин щодо відмови у реєстрації та які саме недоліки потрібно усунути при наступному зверненні із заявою. Таким чином, відповідач, на думку ОСОБА_4, всупереч вимог законодавства, не виконав покладених на нього обов'язків, чим позбавив позивача змоги здійснювати свої майнові права відносно об'єкту шляхом укладення договорів про постачання води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності, внесення змін до технічного паспорта об'єкта, виготовленого бюро технічної інвентаризації та оформлення права власності на нього.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта садибного (індивідуального) житлового будинку літ. "Е-2", розташованого по АДРЕСА_1.

До зазначеної заяви позивачем були додані документи: декларація про готовність об'єкта до експлуатації, згода на обробку персональних даних, технічний висновок від 10.06.2010 року; засвідчена нотаріусом копія рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 87/310 "Про закріплення земельної ділянки"; копія технічного паспорта на домоволодіння; копія рішення Орджонікідзевського районного суду від 29.02.2012 року про відмову у задоволенні позовних вимог співвласникам земельної ділянки (надана у зв'язку з їх відмовою заявнику у підписанні цієї заяви).

На зазначену заяву Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області надала відповідь вих. № А-571/1 від 02.11.2012 року, в якій, зокрема, повідомлялось, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складеності, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, в позасудовому порядку передбачено за умови оформлення права власності або користування земельною ділянкою. Іншого порядку введення в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів законодавством не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не було подано відповідачу документ, який би посвідчував право власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт, зазначений в декларації про готовність до експлуатації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно пунктом 3.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, замовник або його уповноважена особа подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, до якої додаються: два примірники заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації; засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт; технічного паспорта, виданого бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, право власності чи право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

В той же час, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, рішення Запорізької міської ради від 24.03.2010 року № 87/310 "Про закріплення земельної ділянки" не є документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)