Справа № 2а-5855/10/1670
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 р.Справа № 2а-5855/10/1670
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015р. по справі № 2а-5855/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування"

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, в якому просив суд про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2010 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 659 149 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 329 575 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 року, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 року замінено відповідача - Державну податкову інспекцію у м. Полтаві правонаступником - Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області; рішення попередніх судових інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Газвидобування" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві № /0 від 03.11.2010 року.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - відповідач), не погодившись з постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 14.07.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач по справі (ідентифікаційний код 31354329) зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Полтавської міської ради 21.03.2001 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 001734 , є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість серії НБ № 130284 від 03.02.2006 року № 23478401.

26.10.2010 року відповідачем було проведено невиїзну документальну перевірку позивача з питань правомірності декларування сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню за період з 01.10.2007 року по 31.03.2009 року, за результатами якої складено акт від 26.10.2010 року № 10085/23-5/31354329.

Згідно висновків вищезазначеного акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 1.8 ст.1, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1, абз. «а» п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено бюджетне відшкодування по податку на додану вартість на суму 659149 грн. , у тому числі, за січень 2008 року на суму 25172 грн., за березень 2008 року - 2199 грн., за квітень 2008 року - 7367 грн., за червень 2008 року - 168523 грн., за липень 2008 року - 35800 грн., за серпень 2008 року - 17 885 грн., за жовтень 2008 року - 187395 грн., за грудень 2008 року - 61766 грн., за січень 2009 року - 153042 грн.; завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, в сумі 10703 грн.

На вищевказаний акт перевірки позивачем було подано заперечення від 29.10.2010 року № 239, за результатами розгляду яких відповідачем було надіслано позивачу відповідь від 01.11.2010 року № 24548/10/23-536, в якій повідомлено про правомірність висновків акту перевірки.

На підставі цього ж акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від 03.11.2010 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за період 2008 рік та січень 2009 року на загальну суму 659149 грн. та, у зв'язку з тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на момент перевірки відшкодовано, зобов'язано позивача сплатити суму податку в розмірі 659 149 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 329 575 грн.

Позивач не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 від 03.11.2010 року не ґрунтується на вимогах законодавства та фактичних обставинах справи, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Пунктом 1.7 статті 1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (далі по тексту - Закон України № 168/97-ВР) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 статті 7 Закону України № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючи положення ч.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статті 9 вищевказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій податковими накладними та первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Підпунктом 7.7.1., 7.7.2. пункту 7.7. статті 7 Закону України №168/97-ВР визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пп. 7.7.4. пункту 7.7. статті 7 Закону України № 168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Колегія суддів зазначає, що системний аналіз вищевказаних норм дає підстави зробити висновок, що платник податків має право на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив у попередніх податкових періодах, за наявності у нього від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом у поточному та попередньому податковому періоді.

Зі змісту акту перевірки від 26.10.2010 року № 10085/23-5/31354329 вбачається, що податковим органом встановлено порушення позивачем пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.1, підпункту "а" підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР у зв'язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами господарських операцій з ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» щодо виконання робіт з облаштування території будівництва свердловин та бурових площадок на Покровській площі.

Як вбачається з матеріалів справи в ході будівництва свердловин та бурових площадок на Покровській площі позивачем було укладено з ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» контракт № 1-03/06П від 15.03.2006 року на облаштування Покровської площі, до якого сторонами підписано додаткові угоди:

- від 02.07.2007 року № 11 щодо облаштування бурової площадки на свердловині № 1, з додатками - договірна ціна на будівництво, локальні кошториси № 2-1-1, № 2-1-2, виконання робіт по якій оформлено актом № 2/11 за жовтень 2007 року на суму 454 882 грн. 80 коп., в т.ч. ПДВ - 70 813 грн. 80 коп.;

- від 02.07.2008 року № 17 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальні кошториси № 2-1-1, № 2-1-2 щодо будівництва дороги до свердловини № 4, виконання робіт по якій оформлено актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2008 р. на суму 557146 грн. 80 коп., в т.ч. ПДВ - 92857 грн. 80 коп.

- від 10.04.2008 року № 13 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальний кошторис № 2-1-1/1 щодо будівництва автомобільної під'їзної дороги до бурової свердловини № 3, виконання робіт по якій оформлено актом приймання виконаних підрядних робіт № 1/13 за травень 2008 року на суму 1 596 355 грн., в т.ч. ПДВ - 266059 грн. 20 коп. та актом приймання виконаних робіт № 2/13 за липень 2008 року на суму 69 129 грн. 60 коп., в т.ч. ПДВ - 11521 грн. 60 коп.;

- від 02.07.2008 року № 18 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальні кошториси № 2-1-1, № 2-1-2/2 щодо будівництва дороги до тимчасової дослідно-промислової установки «Покровка» (ТДПУ Покровка), виконання робіт по якій оформлено актом приймання виконаних робіт № 28 за вересень 2008 року на суму 1480076 грн. 40 коп., в т.ч. ПДВ - 246679 грн. 40 коп., та актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2008 року на суму 125963 грн. 60 коп., в т.ч. ПДВ - 209960 грн. 60 коп.;

- від 11.10.2007 року № 12 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальний кошторис № 2-1-1, щодо облаштування бурової площадки на свердловині №2 Покровської площі, а саме, будівництва площадки площею 800 кв. м для зберігання хімічних реагентів, виконання робіт по якій оформлено актом приймання виконаних робіт № 1-12/11 за листопад 2007 року на суму 306788 грн. 40 коп., в т.ч. ПДВ - 51 131 грн. 40 коп.;

- від 24.07.2008 року № 20 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальний кошторис № 2-1-1, щодо будівництва внутрішніх огорож по свердловині № 1 Покровської площі , виконання робіт по якій оформлено актом приймання виконаних робіт за липень 2008 року на суму 119307 грн. 60 коп., в т.ч. ПДВ - 19 884 грн. 60 коп.;

- від 03.12.2007 року № 13 з додатками - договірна ціна на будівництво, локальний кошторис № 2-1-1 щодо будівництва огорожі по периметру бурової № 1 Покровської площі, виконання робіт по якій оформлено актом приймання виконаних підрядних робіт за лютий 2008 року на суму 194719 грн. 20 коп., в т.ч. ПДВ - 32453 грн. 20 коп.

Крім того, позивачем по справі було укладено з ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" договір підряду від 17.10.2006 року № 17-10/06 G щодо облаштування бурової площадки на свердловині № 2 Покровської площі, з додатками - договірна ціна на будівництво, локальний кошторис № 2-1-1, виконання робіт по якому оформлено актом приймання виконаних підрядних робіт № 4-П за січень 2007 року на суму 474217 грн. 20 коп., в т.ч. ПДВ - 79036 грн. 20 коп. ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» видано податкові накладні, підписані та скріплені печаткою товариства, копії яких наявні у матеріалах справи, суми ПДВ по яким включено позивачем до податкового кредиту відповідних податкових періодів.

Колегія суддів зазначає, що на час здійснення господарських операцій та видачі податкових накладних ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» було зареєстровано в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 009042850), та мало статус платника платника податку на додану вартість. Також ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» мало ліцензію на будівельну діяльність, видану Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 12.05.2006 року, строком дії з 12.05.2006 року по 12.05.2011 року.

Вартість робіт, виконаних ВАТ «Агронафтогазтехсервіс», було оплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи.

Позивачем відображено виконані ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» роботи у бухгалтерському обліку на рахунку 151, про що свідчать оборотно-сальдові відомості, наявні у матеріалах справи.

Отже позивачем згідно положень статті 7 Закону України № 168/97-ВР було віднесено суми податку на додану вартість згідно податкових накладних ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» до податкового кредиту та у зв'язку із фактичною сплатою цих сум за наявності від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом заявлено їх до бюджетного відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що зауважень до оформлення податкових накладних ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» податковим органом в акті перевірки не було наведено, факт сплати позивачем сум податку на додану вартість, зазначених у податкових накладних, не заперечувався.

В обґрунтування висновків акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, та, як наслідок, завищення суми бюджетного відшкодування та від'ємного значення, за результатами господарських операцій ВАТ «Агронафтогазтехсервіс», податковий орган посилався на дані довідки спеціаліста Полтавського відділу комплексного проектування Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" від 12.04.2009 № 38, якою встановлено невідповідність фактичних обсягів робіт, здійснених ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" на об'єктах позивача, тим, що вказані в актах виконаних робіт.

Згідно вищевказаної довідки представник Полтавського ВКП ДП "Укрдіпродор" ОСОБА_1 прийняв участь у роботі комісії по обстеженню і встановленню фактично виконаних робіт при влаштуванні тимчасових під'їзних доріг до свердловин № 1, № 3, № 4 та тимчасового диспетчерського пункту Покровської площі Зіньківського району Полтавської області. У довідці зазначено, що при обстеженні виявлено невідповідності в обсягах між даними актів надання послуг та фактичними обсягами робіт, на жодному об'єкті не виявлено ознак виконання робіт з улаштування цементобетонного покриття засобами малої механізації, також не виявлено ознак влаштування корита для дорожнього одягу на під'їзній дорозі до свердловини № 3 та на ділянці № 1 під'їзної дороги до ТДПУ.

Однак, колегія суддів зазначає, що довідка № 38 від 12.04.2009 року не містить посилань на інструменти, за допомогою яких здійснювались заміри на вищевказаних об'єктах дослідження, методику, якою керувався спеціаліст під час визначення товщини підстилаючого шару піску, глибини дорожнього корита та інших показників, на ділянки доріг, де здійснювалися виміри.

Крім того, вищевказана довідка не містить посилань на документи, якими підтверджується компетенція спеціаліста, який її складав.

Також відповідачем не було надано інформації та підтверджуючих документів щодо правових підстав проведення дослідження, за результатами якого було складено довідку № 38 від 12.04.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 21.04.2015 року було витребувано від Полтавського ВКП ДП "Укрдіпродор" письмову інформацію щодо наявності правових підстав для складення довідки спеціаліста від 12.04.2009 року № 38, обставин, за яких її було складено, документи, що підтверджують компетенцію спеціаліста, який її склав.

Листом начальника Полтавського ВКП ДП "Укрдіпродор" ОСОБА_2 від 12.05.2015 року № 47 повідомлено, що обставини, за яких складена довідка спеціаліста від 12.04.2009 року № 38, на той момент начальником відділу ОСОБА_1, не відомі, у зв'язку із припиненням трудового договору із вищевказаною особою, надати інформацію щодо наявності правових підстав і обставин немає можливості.

На ухвалу суду першої інстанції від 21.04.2015 року про витребування доказів Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Полтавській області також не було надано запит Управління податкової міліції ДПА у Полтавській області про залучення спеціаліста Полтавського відділу КП «Укрдіпродор», на який наявні посилання у довідці, документи щодо підстав такого залучення, документи, що свідчать про роботу комісії по обстеженню та встановленню фактично виконаних робіт при влаштуванні тимчасових під'їзних доріг до свердловини № 1, № 2, № 3 та позивача, із зазначенням про відсутність таких документів.

Разом з тим, Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Полтавській області було повідомлено, що впродовж 2008 - 2012 років кримінальні справи відносно службових осіб позивача не порушувалися, відомості про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР не вносилися.

Натомість, у провадженні СВ ПМ ДПА у Полтавській області перебувала кримінальна справа № 08238019, порушена 12.08.2008 року відносно службових осіб ТОВ «ПК «Технологічна комплектація та будівництво» за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, в рамках якої допитувалися як свідки працівники позивача та його контрагентів, а також проводилися інші слідчі дії.

Отже, документально не підтверджено правові підстави для проведення дослідження та складення довідки спеціаліста № 38 від 12.04.2009 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що огляд об'єктів Покровської площі та складення довідки спеціаліста від 12.04.2009 року № 38 здійснено за відсутності представників позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що бурові майданчики свердловин № 1, № 2 Покровської площі є закритими об'єктами, огородженими по периметру огорожею, на які заборонено доступ сторонніх осіб, що підтверджується наказом позивача від 29.01.2008 № 3-01/08 , і допуск спеціалісту ОСОБА_1 на територію майданчиків не видавався.

Враховуючи, що відповідачем по справі не було надано документів, що свідчать про обставини проведення обстеження, сумнівним є достовірність зазначених у довідці від 12.04.2009 року № 38 показників замірів товщини піщаної подушки під облаштуванням бурового майданчику свердловини № 1 Покровської площі та внутрішньої огорожі свердловини №1 Покровської площі.

Також, колегія суддів зазначає, що з 18.05.2009 року по 19.05.2009 року експертом Київського НДІ судових експертиз ОСОБА_3 за заявою позивача було здійснено обстеження об'єктів, на яких виконувалися будівельні роботи ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» (Пірківське, Загорянське родовище, Покровська площа), порівняно фактичні обсяги робіт із наведеними в актах та складено висновок № 3583 від 26.05.2009 року з експертного будівельно-технічного дослідження.

Згідно вищевказаного висновку фактичні обсяги будівельних робіт, проведених ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» відповідають обсягам будівельних робіт, вказаних в актах виконаних робіт по Пірківському, Загорянському родовищу, Покровській площі, але є незначні невідповідності, які виникли тому, що на момент проведення обстеження на деяких об'єктах уже було проведено демонтаж деяких конструкцій, відображених в актах за типовою формою КБ-2в, наданих для перевірки об'ємів виконаних робіт. До висновку додано фототаблиці, які підтверджують наявність дорожнього покриття із плит.

Щодо перевірки об'ємів робіт по влаштуванню корита та піщаної підготовки під дорожні плити у висновку зазначено про неможливість дослідження, в тому числі, з огляду на об'єктивні обставини (значний термін часу з моменту виконання робіт, вплив на щільність піску дощів, розмерзання та замерзання піску, переміщення вантажних автомобілів, внаслідок чого збільшилася щільність піску та зменшилась товщина піщаної підготовки та ін.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що довідка спеціаліста від 12.04.2009 року № 38 не є належним доказом невідповідності будівельних робіт, виконаних ВАТ «Агронафтогазтехсервіс», з огляду на відсутність документів стосовно правових підстав здійснення обстеження та складення такої довідки, документів, що підтверджують компетенцію спеціаліста, який її склав, інформації у довідці відносно того, яким чином здійснювалось обстеження об'єктів Покровської площі, в тому числі закритих, вимірювання товщини підстилаючого шару піску та інших величин, за допомогою яких інструментів, методики тощо, а також враховуючи наявність інших документів, які спростовують її дані.

Стосовно посилань в акті перевірки на невідповідність будівельних робіт щодо довжини огорожі, що встановлено протоколом огляду від 04.04.2009 року, колегія суддів зазначає, що відповідачем, а також Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Полтавській на вимогу суду першої інстанції не було надано зазначений протокол огляду, у зв'язку з чим неможливо встановити правові підстави проведення такого огляду та достовірність зазначених у протоколі огляду даних.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що висновком № 3583 від 26.05.2009 року з експертного будівельно-технічного дослідження невідповідності фактичної довжини огорожі наведеній в актах виконаних робіт не встановлено.

Отже, висновки акту перевірки із посиланням на протокол огляду від 04.04.2009 року документально є не підтвердженими.

Крім того, щодо посилань контролюючого органу на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2010 року у справі № 1-180/10, яким засновника ТОВ «Промислова компанія «Технологічна комплектація та будівництво» ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 205, частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України, що, на думку відповідача, обумовлює безтоварність господарських операцій з постачання зазначеною особою плит дорожніх на адресу безпосереднього контрагента позивача, колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки вказано, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2010 року у справі № 1-180/10 оскаржено в апеляційному порядку. Отже, на момент перевірки вирок не набрав законної сили, а тому покладення його в основу висновків перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставним.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2010 року у справі № 11-690/2010 року вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2010 року щодо ОСОБА_4 скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності та покарання за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.366 КК України на підставі п. «В» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію», кримінальну справу провадженням - закрито.

Колегія суддів зазначає, що і вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2010 року, скасований ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2010 року і постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року, що набрала законної сили 27.11.2012 року, стосуються обвинувачення директора ТОВ ПК «Технологічна комплектація та будівництво» ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 366 КК України, що полягали у придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) і використанні його для мінімізації податкових зобов'язань ТОВ НВП «Автотехбуд», ЗАТ «Цивільбуд», ПП «Справа», МПП фірма «Бінар» та здійсненні незаконних операцій з переведення грошових коштів, отриманих від вказаних підприємств, на розрахункові рахунки ПП «Техсанкомплект», ТОВ БП «Спецпостачання», МПП фірма «Бремер».

Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями у кримінальній справі не встановлено порушень під час здійснення господарських операцій ТОВ ПК «Технологічна комплектація та будівництво» і ВАТ «Агронафтогазтехсервіс», а також по ланцюгу господарських операцій між ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» та позивачем.

Крім того, ТОВ ПК «Технологічна комплектація та будівництво» не є контрагентом позивача, а відтак судове рішення у кримінальній справі відносно посадових осіб товариства, за відсутності оцінки судом господарських взаємовідносин цього товариства із безпосереднім контрагентом позивача та позивачем, не може бути належним і допустимим доказом фіктивності господарських операцій позивача. При цьому навіть за наявності вироку суду у кримінальній справі не виключається можливість здійснення суб'єктом господарювання реальних господарських операцій з іншими контрагентами.

Також, колегія суддів зазначає, що документи досудового розслідування у кримінальній справі не є безумовною і достатньою підставою для висновків про відсутність фактичного виконання договору.

Частиною 4 статті 72 КАС України визначено, що вирок суду, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Судових рішень, які б підтверджували інформацію стосовно характеру господарських правовідносин ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» та позивача (обвинувальних вироків стосовно посадових осіб) відповідачем не було надано, а тому доводи про нереальність угод із посиланням на документи, зібрані в межах кримінальних проваджень, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки їм не надана відповідна оцінка органами слідства та судом.

Колегія суддів також зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентами (або контрагентами контрагентів) порушеннями вимог законодавства щодо створення підприємства та ведення фінансово-господарської діяльності. Якщо вказані контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що відповідальність платника податку має індивідуальний характер. Якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Таким чином, отримання податковим органом документів, які свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Відповідачем по справі не було надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про відсутність фактичного здійснення господарської операції позивача із ВАТ "Агронафтогазтехсервіс". Натомість виконання господарських операцій підтверджено первинними бухгалтерськими документами, складеними у порядку, встановленому законодавством.

Також згідно довідки Коломийської ОДПІ від 12.11.2010 року про результати документальної невиїзної перевірки ВАТ «Агронатогазтехсервіс» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правовідносини з платником податку, позивачем, не встановлено розбіжностей з отриманими відомостями від особи, яка мала правові відносини з платником податків позивачем, в тому числі, підтверджено операції з придбання ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" піску, який в подальшому використаний на будівництво під'їзної дороги до свердловин Покровської площі.

Колегія суддів зазначає, що умовами договорів позивача із ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" останній був зобов'язаний був здійснювати матеріально-технічне забезпечення виконання робіт, постачати матеріали, тимчасові спорудження і устаткування, необхідні для виконання будівельних робіт (стаття 5 контракту від 15.03.2006, пункт 5.1. договору підряду від 17.10.2006). Позивач як замовник зобов'язаний був прийняти роботи та оплатити, при цьому не мав обов'язку контролювати господарські операції ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" з іншими суб'єктами господарювання.

Щодо наявності у ВАТ "Агронафтогазтехсервіс" матеріально-технічних можливостей для виконання будівельних робіт, то останнє мало ліцензію на будівельну діяльність, видану Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 12.05.2006 року, строком дії з 12.05.2006 по 12.05.2011, відтак наявність матеріальної бази, а також трудових ресурсів для здійснення будівельних робіт були перевірені при видачі ліцензії відповідним уповноваженим органом.

Згідно письмової інформації ПАТ «Агронафтогазтехсервіс» від 14.04.2015 року № 33/15, встановлено, що станом на 01.01.2008 року кількість працівників товариства складала - 86 чол., станом на 01.01.2009 року - 83 чол. Наявні у матеріалах справи оборотно-сальдові відомості ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» по рахунку № 105 за 2008 рік свідчать про перебування на обліку товариства 44 транспортних засобів, в тому числі вантажних.

Облаштування об'єктів Покровської площі здійснено позивачем на виконання програми робіт на продовження геологічного вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку покладів нафти та газу на 2006-2011 роки на Покровській площі, для можливості буріння та подальшої експлуатації пошукових свердловин, при цьому спорудження доріг (під'їзних шляхів) до свердловин є частиною підготовчих робіт до будівництва свердловин.

Відповідно до довідки АА № 105984 з ЄДРПОУ, виданої Головним управлінням статистики у Полтавській області 20.04.2010 року, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 11.10.2 - добування природного газу, 11.10.1 - добування нафти, 74.20.1 - діяльність у сфері інжинірингу, 74.20.2 - діяльність у сфері геології та геологорозвідування, 60.30.2 - транспортування газу трубопроводами, 51.51.0 - оптова торгівля паливом.

Отже, придбання робіт відбулося в межах господарської діяльності позивача, визначеної статутними документами, за наявності розумних економічних причин (ділової мети).

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарські операції позивача з ВАТ «Агронафтогазтехсервіс» мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, пов'язані із господарською діяльністю позивача, а тому формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних, а також заявлення фактично сплачених сум податку на додану вартість до бюджетного відшкодування ґрунтується на вимогах Закону України №168/97-ВР.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем по справі не було наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача порушення вимог податкового законодавства, а також не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 від 03.11.2010 року не ґрунтується на вимогах законодавства, є протиправним, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін, вимоги апеляційної скарги щодо покладення судових витрат на позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року по справі № 2а-5855/10/1670 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2015р. по справі № 2а-5855/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Старосуд М.І.
Повний текст ухвали виготовлений 20.07.2015 р.