Справа № 2а-816/10/1870
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2010 р. Справа № 2а-816/10/1870

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання-Дишковець Ю.М.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2а-816/10/1870

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до ОСОБА_1 міжрайонної податкової інспекції (Лебединське відділення)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції (Лебединське відділення) (далі по тексту відповідач, -ОСОБА_1 МДПІ), в якому, просить суд:

- визнати не чинними податкові повідомлення-рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 48494 грн. у виді ПДВ і штрафних санкцій (35341 грн. - основний платіж і 13153 грн. - штрафні санкції), податкове повідомлення - рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 34605,49 грн. (34605,49 грн. - основний платіж) у виді податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем порушено п.2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства, а саме те, що перевіряючими під час замірів і розрахунків залишків пального ДПІ не враховано зміни обсягів пального із-за різниці температурних режимів та зміни густини при видачі продукції постачальником і зберіганні на АЗС. Також перевіряючими не враховані залишки пального, яке залишалося в технологічних трубопроводах АЗС.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечували вважали, що перевірка приведена у відповідності вимог Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» та оскаржувані рішення прийняття з урахуванням всіх обставин, що були встановлені під час проведення перевірки, а саме: враховано зміни обсягів пального із-за різниці температурних режимів та зміни густини при видачі продукції постачальником і зберіганні на АЗС

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 17.09.2009 року по 07.10.2009 року відповідачем проводилася документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 за період з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року.

12.10.2009 року за результатами перевірки позивача ОСОБА_1 міжрайонною державною податковою інспекцією (Лебединське відділення) складено акт перевірки №22/17--439 (а.с.8-17).

03.11.2009 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 (а.с. 18), яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 35341 грн. та штрафні санкції у розмірі 13513 грн. (а.с. 18).

Також, 03.11.2009 року відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №/0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку доходів фізичних осіб у розмірі 34605 грн. 49 коп. (а. с. 19).

Позивач не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями рішеннями оскаржив їх до Державної податкової адміністрації в Сумській області (а. с. 24-25).

26.11.2009 року рішенням Державної податкової адміністрації в Сумській області зазначена скарга залишена без розгляду (а. с. 28-30).

Задовольняючи позовні вимоги, щодо скасування податкового повідомлення-рішення №/0 в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 8100 грн. суд виходить з безпідставності висновків ОСОБА_1 міжрайонної державної податкової інспекції (Лебединське відділення) щодо визнання нікчемним договору оренди будинку №1 від 19.07.2007 року, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.07.2007 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір оренди будинку на три роки із розміром орендної плати 3000 грн. (а. с. 33).

20.07.2007 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до договору оренди будинку №1 від 19.07.2007 року. Зазначеною угодою визначено термін оренди будинку - два роки з моменту прийняття обєкта (а.с. 31).

30.12.2008 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до договору оренди будинку №1 від 19.07.2007 року. Зазначеною угодою змінено оренду плату будинку - 12 000 грн. (а.с. 31).

Згідно статті 794 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.ст. 219, 220, 221, 224, 228 Цивільного кодексу України, недійсними, зокрема є правочини в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору, вчинення правочину малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності в разі відсутності його схвалення батьками, усиновлювачем або опікуном, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування в порядку ст. 71 Цивільного кодексу України, правочин, що порушує публічний порядок, тобто спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Також відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним, а відповідно до ст. 27 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначений правочин, вчинений позивачем з ОСОБА_6 не має ознак нікчемності та фіктивності, встановлених ст.ст. 219, 220, 221, 224, 228, 234 Цивільного кодексу України. Інші умови визнання правочинів недійсними законодавством не встановлені.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи факт отримання за зазначеним договором в користування орендованого будинку та розрахунок за оскаржені послуги відповідачем не оспорюється та підтверджується матеріалами справи, а саме: актом прийому передачі будівлі від 20.07.2007 року (а.с. 32) та актами про сплату орендної плати (а.с. 34-39).

Також, суд зазначає, що відповідачем не надано жодного рішення суду, в якому констатувався би факт того, що правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, не відповідає вимогам законодавства або вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності).

Відмовляючи в задоволенні позову, щодо скасування податкових повідомлень - рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 48494 грн. у виді ПДВ і штрафних санкцій (35341 грн. - основний платіж і 13153 грн. - штрафні санкції), а податкове повідомлення - рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 26505,49 грн. у виді податку з доходів фізичних осіб, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 17.09.2009 року ФОП ОСОБА_5 в присутності перевіряючих ревізорів ОСОБА_1 МДПІ, проведено інвентаризацію ТМЦ .

ОСОБА_7 працівник АЗС занурював в бензин метр шток та озвучував результати замірів паливно мастильних матеріалів, які перевіряючі зафіксовували в робочому зошиті,

По калібровочній таблиці в приміщенні АЗС показники метрштоку були переведені в літри.

В присутності ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_8- головним державним податковим ревізором - інспектором сектору контролю за розрахунковими операціями ОСОБА_1 МДПІ було знято X- звіт по АЗС "Вікторія" на момент проведення інвентаризації о 10 год. 54 хв.

За підсумками перевірки встановлено, що залишки ТМЦ X- звіту не відповідали фактичним (згідно інвентаризації ТМЦ) залишкам ТМЦ.

Так як 17.09.2009 року не входить в перевіряємий період, перевіряючими на підставі даних обліку позивача (книги обліку доходів та витрат шляхом додавання реалізованих ПММ та віднімання придбаних ПММ за період з 01.07.2009 року. по 17.09.2009 року. встановлено фактичні залишки ТМЦ станом на 30.06.2009 року (на кінець періоду, що перевірявся). В результаті аналізу залишків ТМЦ встановлена невідповідність даних обліку доходів і витрат і фактично обрахованих залишків ТМЦ.

Відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" до складу витрат, відносяться документально підтверджені витрати безпосередньо пов'язані з одержанням доходів, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) та які підлягають амортизації згідно ст. 5 та ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітної періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Посилання представника позивача на неправомірність визначення перевіряючими залишків ТМЦ суд не приймає, до уваги, оскільки ФОП ОСОБА_5 на письмовий запит Лебединського відділення ОСОБА_1 МДПІ від 18.09.2009 року за № 4072/10-17-012 надала письмову відповідь, де підтвердила залишки ТМЦ станом на 17.09.2009 року, які ідентичні залишкам інвентаризації (а.с. 94).

В результаті допущених розбіжностей в залишках товарно-матеріальних цінностей

суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5 до загальної суми валових витрат

понесених підприємцем в 3-ому кварталі 2008 року безпідставно було включено витрати

по видатковій накладній СФ-0000169 від 11.07.2008 року від ЗАТ "ТД "Укртатнафта" на суму 5298,42 грн., в 2-ому кварталі 2009 року безпідставно було включено витрати по видаткових накладних:

№46 від 07.04.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 1991,16 грн.;

№65 від 06.05.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 20981,32 грн.;

№86 від 22.05.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 19933,35 грн.;

№85 від 22.05.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 24337,75 грн.;

№114 від 17.06.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 28852,53 грн.;

№103 від 04.06.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 16758,77 грн.;

№110 від 12.06.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 29340,01 грн.; і

№99 від 02.06.2009 р. від ЗАТ "Псьол" код 24023224 на суму 29210,0 грн.

Також, в ході перевірки встановлено, що суб'єктом підприємницької діяльності Бабич

С.О. не включено в дохід за період, що перевірявся, сума виручки за товарно - матеріальні

цінності, отримані по вищевказаних видаткових накладних, чим порушено ст.13 Декрету

Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з

громадян" .

Відповідно до п. п.7.4.1. п. 7.4. ст.7. Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використанні оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

ФОП ОСОБА_5 завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 35341 грн. Порушення виникло в зв'язку з нестачею ПММ, згідно акту інвентаризації товарно-матеріальних цінностей за №419/17- від 17.09.2009 року та аналізу залишків товарно - матеріальних цінностей за період, що перевірявся з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року.

Проведеною інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та шляхом обрахування, визначені фактичні залишки паливно-мастильних матеріалів станом на 30.06.2009 року, в зв'язку з чим нестача паливно-мастильних матеріалів склала: А-76 -7205 (л), А- 95-9175 (л), А- 92-7330 (л).

Проведеним аналізом залишків товарно-матеріальних цінностей за період з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року нестача паливно-мастильних матеріалів склала: А-76 -5231 (л), А- 95-8338 (л), ДТ-912(л), А-92-1971 (л), зазначену обставину не заперечувала і позивачка у своїх поясненнях (а.с. 94).

ФОП ОСОБА_5 24.09.2009 року вх. №4202/1/ЗФ на письмовий запит Лебединського відділення ОСОБА_1 МДГЇЇ надала відповідь, в якій вказано наявність товарних залишків станом на 17.09.2009 року. Дані викладені у відповіді співпадають з даними інвентаризації.

Посилання представника позивача на Акт про втрати нафтопродуктів від періодичних ремонтів, зачищення резервуарів і трубопроводів на АЗС «Вікторія» від 14.08.2008 року, суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зазначений акт під час перевірки не надавався, також не надавалися і самі акти списання пального, на які посилається позивач в адміністративному позові (а. с. 94).

Крім того, відповідно до п.17.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 вартість безповоротних втрат та втрати від переведення нафтопродуктів до нижчих марок під час виконання планових робіт із зачищення резервуарів у межах затверджених норм відносять на витрати в бухгалтерському обліку та на валові витрати в податковому обліку підприємства. Списання таких втрат нафтопродуктів здійснюється на підставі акта, підписаного членами комісії, призначеної наказом керівника підприємства, на підставі актів виконаних робіт, висновків випробувальної лабораторії та затверджених норм. Акт складається у двох примірниках, затверджується керівником підприємства і зберігається: один примірник - разом з витратними документами в бухгалтерській службі а другий - на складі нафтопродуктів.

Таким чином, позовні вимоги, щодо скасування податкових повідомлень - рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 48494 грн. у виді ПДВ і штрафних санкцій (35341 грн. - основний платіж і 13153 грн. - штрафні санкції), а податкове повідомлення - рішення від 03.11.2009 року № /0 на суму податкового зобов'язання 26505,49 грн. у виді податку з доходів фізичних осіб задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_1 міжрайонної податкової інспекції (Лебединське відділення) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення №/0 в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 8100 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити. < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі та подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

< Список > < Дата >

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 01.07.2010 року.