Справа № 826/5951/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2015 року письмове провадження № 826/5951/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20195546 від 23.03.2015, видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Ковальчук О.Ю. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване у м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний» по вул. Березняківська, 29Б, гараж НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 в установленому порядку звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про реєстрацією права власності на нежитлове приміщення, проте, державний реєстратор прав на нерухоме майно Ковальчук В.В. безпідставно, на думку позивача, відмовив у реєстрації права власності на приміщення. Позивач вважає таку відмову незаконною та такою, що суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомив.

11.06.2015 від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких просив в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування своїх заперечень Реєстраційна служба зазначила, що державний реєстратор з дотриманням встановленої законодавством процедури самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у такій реєстрації і втручання будь-яких органів, в т.ч. судів, у діяльність державного реєстратора забороняється.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 11.06.2015 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

З метою державної реєстрації права власності щодо об'єкта нерухомого майна, а саме: гараж, що знаходиться за адресою : м. Київ, вул. Березняківська, 29-Б, НОМЕР_2 з кадастровим номером земельної ділянки НОМЕР_3, позивачем подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (права власності) на гараж від 03.03.2015.

Згідно картки прийому заяви № 19756295, що надавалася позивачем та зареєстрована в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав та нерухоме майно від 03.03.2015 16:00:28 за реєстраційним номером НОМЕР_1, відповідач прийняла від позивача такі документи:

- Копію паспорта громадянина України та ідентифікаційний код, серія та номер: НОМЕР_4, виданий 16.04.1998, видавник : Харківський РУГУ МВС України в м. Києві;

- Довідку, серія та номер : 393, виданий 17.02.2015, видавник : ГБК «Лівобережний»;

- Довідку, серія та номер : 393/а, виданий 17.02.2015, видавник : ГБК «Лівобережний»;

- Технічний паспорт та його копія, серія та номер :б/н, виданий 21.12.2012, видавник : Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна;

- Копія картки прийому заяви, серія та номер : 18651571, виданий 16.01.2015, видавник : Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві;

- Список членів кооперативу, серія та номер : б/н, виданий 01.10.2014, видавник : ГБК «Лівобережний».

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів державним реєстратором Ковальчуком О.Ю. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.03.2015 №20195546, у зв'язку із тим, що подані документи не відповідають вимогам законодавства. А саме: відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам; відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Держбуду України 24.05.2001 № 27 у разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Після одержання суб'єктом господарювання інформації про прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва у примітку раніше проставленого штампа вноситься запис номера та дати документа про прийняття в експлуатацію. Указані записи в технічних паспортах скріплюються підписом керівника та печаткою об'єкта господарювання.

Позивач не погоджується з зазначеним вище рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вважає його незаконним та таким, що порушує його права, як власника.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані рішення на предмет відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частин першої - четвертої, сьомої та одинадцятої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред'являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та доданих до неї документів державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не визначено конкретної підстави для відмови в державній реєстрації, що передбачені у ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Твердження державного реєстратора про те, що відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України 24.05.2001 №127 у разі у разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка; після одержання суб'єктом господарювання інформації про прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва у примітку раніше проставленого штампа вноситься запис номера та дати документа про прийняття в експлуатацію; указані записи в технічних паспортах скріплюються підписом керівника та печаткою об'єкта господарювання, судом відхиляються, адже жодних відміток, які свідчили б про наявність самочинного будівництва в технічному паспорті від 21.12.2012 немає, що свідчить про те, що даний гараж не може вважатися самочинно збудованим.

Окрім того, на третій сторінці Технічного паспорту від 21.12.2012, а саме : експлікація внутрішніх площ до плану гаража по вул. Березняківській, 29Б, гараж НОМЕР_2, на вільному від записів місці на лицьовому боці стоїть штамп встановленого зразка та в нього внесено записи - про готовність об'єкта до експлуатації, його номер і дата реєстрації, внесено дані про об'єкт нерухомості, дату заповнення, підпис відповідальної особи виконавця.

Інших обставин, які б могли бути підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень судом не встановлено, а відповідачами не наведено.

Таким чином, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.03.2015 №20195546 прийняте державним реєстратором Ковальчук О.Ю. є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване у м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний» по вул. Березняківська, 29Б, гараж НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

З огляду на вказане, право відповідача на вчинення дій з державної реєстрації та видачі відповідного свідоцтва про право приватної власності є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ковальчук Олександра Юрійовича Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №20195546 від 24.03.2015.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій