Справа № 2а-1870/5265/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/5265/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коробчук Ю.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/5265/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Державної податкової інспекції в місті Суми

про скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" (надалі по тексту позивач, ПАТ "Сумихімпром") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Суми (далі по тексту відповідач, ДПІ в м. Суми), в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 01.04.2011 р. №/0/25611 та №/0/25614.

- стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (код 05766356) понесені судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ДПІ в м. Суми проведено невиїзну документальну перевірку ВАТ «Сумихімпром» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за жовтень 2008 року, листопад 2009 року, березень - липень 2010 року. За вересень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за вересень 2009 року, за березень 2009 року, липень, серпень 2010 року. За жовтень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за вересень, листопад 2009 року, за липень, серпень, вересень 2010 року. За листопад 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди липень-жовтень 2010 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.03.2011 р. №1756/23-06/05766356.

Актом перевірки встановлено порушення ВАТ «Сумихімпром» п.п. 7.4.1 п.7.4.4 п.7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5, п. п. 7.7.1, п.7.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» .

На підставі зазначеного акту перевірки 01.04.2011 р. ДПІ в м. Суми прийнято наступні податкові повідомлення рішення:

- №/0/25611 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2053988,83 грн.;

- №/0/25614 про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2053989 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення були оскарженні ПАТ «Сумихімпром» в адміністративному порядку до ДПА в Сумській області та ДПА України.

Рішенням ДПА України від 13.07.2011 року №12609/6/25-045 скарга ПАТ «Сумихімпром залишена без задоволення.

Позивач не погоджується з податковими повідомленням-рішенням від 01.04.2011 р. №/0/25611 та №/0/25614, оскільки вони суперечить нормам Закону України «Про податок на додану вартість» та Податкового кодексу України.

Так, згідно акту перевірки підставою для прийняття зазначених вище податкових повідомлень - рішень стали:

1.Неможливість проведення перевірок контрагентів позивача (ТОВ «Нікахім», ПП «Арт-Марін») по ланцюгу до виробника:

TOB «Нікахім» - TOB Універсал-НК» - TOB «Бест - Консалт» TOB «Нікахім» - TOB «Сервіс- Агро-ЮГ» TOB «Нікахім» - ПП «Бруккомпані» ПП «Арт-Марін» - TOB «Каєркан - плюс»

2.Нікчемність правочинів, укладених ВАТ «Сумихімпром» з TOB «Шері», ПП «Арт-Марін», ПП «Днепрохімтех»,

3.Ненадання контрагентом (ВАТ «Азот») оригіналів первинних податкових документів при зустрічній перевірці

4.Невстановлене місцезнаходження контрагента TOB «Айронкомпані»

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування визначається як сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку із надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податків на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Платник податку набуває права на бюджетне відшкодування лише у випадку, визначеному підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», коли за підсумками наступного (другого) звітного періоду від'ємне значення податку на додану вартість залишається. Відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому (першому) податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Інша частина від'ємного значення, що не потрапила під бюджетне відшкодування, включається до податкового кредиту наступного (третього) податкового періоду.

ПАТ «Сумихімпром» дотримано вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» при формуванні податкового кредиту за спірні періоди, зокрема в рахунок оплати за поставлені товари підприємством перераховано на розрахункові рахунки постачальників грошові кошти в тому числі ПДВ, що не заперечується ДПІ в м. Суми.

Законом України «Про податок на додану вартість» встановлено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ, а саме: відсутність податкової накладної .

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про податок на додану вартість», зокрема положень ст. 7, приводить до висновку, що платник податку виключно на підставі проведеної оподатковуваної господарської операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату ПДВ до складу податкового кредиту звітного періоду.

Таких підстав, як невелика кількість працівників у контрагента, не надання контрагентами для перевірки оригіналів первинних документів або неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента - у Законі України «Про податок на додану вартість» не передбачено.

Крім того, неможливість проведення перевірки контрагентів не є доказом несплати останнім податкових зобов'язань з ПДВ або відсутності господарської операції.

Закон України «Про податок на додану вартість» не ставить право платника податку на податковий кредит від того, чи змогли органи ДПС провести перевірку постачальника товару.

Податковий Кодекс України також не обмежує право платника податків на податковий кредит наявністю перевірки його контрагентів податковим органом.

Неможливість проведення перевірки постачальника товару не впливає на віднесення ПАТ «Сумихімпром» до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та на право отримати відшкодування з цього податку у випадку виникнення його від'ємного значення.

В акті перевірки відсутні посилання на докази несплати контрагентами податкових зобов'язань з ПДВ, акт містить лише припущення щодо такої несплати.

Ні Законом України «Про податок на додану вартість», ні Податковим Кодексом України не передбачено обов'язку й не надано права платника податку вимагати від іншого платника податків будь-яких дій, в тому числі подання податкової звітності, відображення та сплати зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» та ст. 1,4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Навіть невиконання контрагентами своїх зобов'язань, щодо сплати податкових зобов'язань з ПДВ не може впливати на результати діяльності ПАТ «Сумихімпром» і не може бути підставою для застосування до останнього відповідальності, так як юридична відповідальність має індивідуальних характер .

Щодо нікчемності правочинів укладених між ПАТ «Сумихімпром» та його контрагентами - TOB «Шері», ПП «Арт-Марін», ПП «Днепрохімтех», то відповідно до п. 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.10 № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за №34/18772 (далі - Порядок №984) факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення зазначеної норми Порядку №984 акт перевірки не містить посилань на первинні документи, що підтверджують факт відсутності господарської діяльності TOB «Шері», ПП «Арт-Марін» та ПП «Днепрохімтех»,

Крім того, в акті перевірки не викладено змісту порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які допущені підприємством, позиція податкового органу, щодо наявності транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди покупцям переважно за допомогою контрагентів ґрунтується виключно на припущеннях, зробленими перевіряючими, що є порушенням п.п. 5.2. п. 5 Порядку №984.

Актом перевірки не досліджувався факт оплати ПАТ «Сумихімпром» одержаних від контрагентів послуг та товарів, їх фактичне отримання та використання в господарській діяльності підприємства, належне оформлення постачальниками податкових накладних.

Єдиним аргументом нікчемності і в той же час безтоварності операцій (вдаваний правочин) є несплата контрагентами податкових зобов'язань в періоді проведення операції та відсутність, на думку податкового органу, необхідних умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності.

Зазначені обставини не є доказами безтоварності операцій чи нікчемності правочину.

Так, відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Основною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Отже, довести нікчемність правочину можна одним єдиним способом: навести норму закону, в якій чітко сказано, що правочин є нікчемним. Наприклад, випадки нікчемності правочину встановлені статтями 27, 121, 126, 219, 220, 221, 224, 226, 228, 247, 249, 547, 586, 614, 633, 661, 698, 719, 720, 739, 780, 787, 867, 981, 898, 998, 1008, 1055, 1056, 1059, 1060. 1061, 1107, 1109, 1111, 1112, 1113, 1118, 1122, 1136, 1137, 1139, 1142, 1157, 1242, 1257, 1307 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені при неправильному застосуванні законодавства з питань оподаткування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченні (а.с.36-39, т.1).

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.03.2011 р. ДПІ в м. Суми проведено невиїзну документальну перевірку ВАТ «Сумихімпром» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2010 рок, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за жовтень 2008 року, листопад 2009 року, березень - липень 2010 року; за вересень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за вересень 2009 року, за березень 2009 року, липень, серпень 2010 року; за жовтень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди за вересень, листопад 2009 року, за липень, серпень, вересень 2010 року; за листопад 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в періоди липень-жовтень 2010 року.

За результатами зазначеної перевірки складено акт перевірки №1756/23-06/05766356 від 21.03.2011 р. (а.с.8-24).

На підставі зазначеного акту перевірки 01.04.2011 р. ДПІ в м. Суми прийнято податкові повідомлення рішення:

- №/0/25611, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2053988,83 грн. (а.с.25);

- №/0/25614, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2053989 грн. (а.с.26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи 24.06.2010р. між позивачем та ТОВ «Нікахім» укладено договір купівлі - продажу №246/10 калію хлористого (а.с. 93-95 том.2).

На виконання умов договору ТОВ «Нікахім» надано позивачу податкові накладні №4-13 (а.с. 82-92 том.2).

Транспортування здійснювалось за рахунок покупця автомобільним транспортом, що

підтверджено товарно-транспортними накладними (а.с. 96-161 том.2).

Отримання товару ПАТ «Сумихімпром» підтверджується наявністю видаткових накладних та приходними ордерами за липень 2010р. (а.с. 162-172 том.2).

Розрахунки проведені у безготівковій формі згідно платіжних доручень у липні 2010р. (а.с. 80-81 том.2).

Отже, підприємство надано всі документи, які свідчать про реальність даної операції.

Крім того, відповідачем в акті перевірки не заперечувався реальність зазначеної угоди, проте підставою зменшення бюджетного відшкодування за червень 2010 року в розмірі 644195,68 грн., є те що ТОВ «Нікахім» є посередник та неможливість проведення перевірки ПП «Брукомпані», що є постачальником ТОВ «Нікахім» (а.с. 12 том.1)

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем отримано від ПП «Арт-Марін» послуги по розвантаженню судна, завантаженню вагонів, транспортно експедиційні послуги.

Зазначені обставини підтверджуються наданими представником позивача договором №АМ/102 від 24.09.2011 року на транспортно експедиційні послуги, договором- доручення №23-80210 від 08.02.2011 року, податкових накладних, платіжних доручень, актом здачі прийняття робіт, нарядами на відправку іноземних вантажів, рахунків (а.с. 210-232 том.2, а.с. 3-28 том.3).

Отже, підприємство надано всі документи, які підтверджують переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця, що свідчить про реальність даних операцій.

Крім того, відповідачем в акті перевірки не заперечувався реальність зазначеної угоди, проте підставою зменшення бюджетного відшкодування за серпень 2010 року в розмірі 31666,67 грн., є те що ПП «Арт-Марін» є посередником та неможливість проведення перевірки ТОВ «Каєкран-Плюс», що є постачальником ПП «Арт-Марін».

27.12.2006 року між позивачем та ТОВ «Шері» укладено договір купівлі продажу №483 калію хлористого (а.с. 179 том.2)

На виконання умов договору позивачу надано специфікацію до договору (а.с. 180 том.2).

Зазначену сировину позивачем було оприбутковано згідно прибуткових ордерів та видаткових накладних (а.с. 181-191 том.2)

Підставою зменшення 9868 грн. бюджетного відшкодування позивачу за серпень 2010 року, за вересень 2010 року -61665,09 грн., за жовтень 2010 року 147048, 44 грн. стало неподання ТОВ «Шері» податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2010 року та неподання ТОВ «Шері» декларації по податку з власників транспортних засобів за 2010 рік.

Підставою зменшення 658068,19 грн. бюджетного відшкодування сум ПДВ за вересень 2010 року позивачу стало надання ВАТ «Азот» на перевірку копії первинних документів.

Зі змісту акту перевірки встановлено, що відповідачем реальність надання послуг та транспортування аміаку рідкого не заперечується (а.с. 17-18 том.1).

Підставою для зменшення 14803,90 грн. бюджетного відшкодування сум ПДВ за жовтень 2010 року позивачу є висновок відповідача про нікчемність угод з ТОВ «Айронкомпані» (а.с. 22-23).

Відповідачем не заперечувався факт поставки зазначеного товару та сплати за нього.

Актом перевірки не зазначено, що саме порушено позивачем під час здійснення господарських операцій між ТОВ «Айронкомпані» та ПАТ «Сумихімпром».

Підставою зменшення 179229, 76 грн. суми бюджетного відшкодування сум ПДВ за вересень 2010 року позивачу є висновок відповідача про нікчемність угод з ПП «Днепрохимтех» у звязку з тим, що ПП «Днепрохимтех» є посередником, а не виробником (а.с. 25 том.1).

Відповідачем не заперечувався факт поставки зазначеного товару та сплати за нього.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Таким випадком відповідно до п. 7.7.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" є різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 7.7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

З матеріалів справи, а саме з акту перевірки, вбачається, що позивач виконав вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", сплативши податок на додану вартість в ціні товару, придбаного у постачальників, який, в свою чергу, виконав вимоги п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" - надав покупцеві, яким є позивач, належним чином оформлені податкові накладні на визначені та сплачені покупцем суми податку. Зазначену обставину у судовому засіданні підтвердив і представник ДПІ у м.Суми.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" право платника податку на податковий кредит виникає у відповідності з дати здійснення першої з подій:

- або дати списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дати отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції України).

ПАТ «Сумихімпром» дотримано вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» при формуванні податкового кредиту за спірні періоди, зокрема в рахунок оплати за поставлені товари підприємством перераховано на розрахункові рахунки постачальників грошові кошти в тому числі ПДВ, що не заперечується ДПІ в м. Суми.

Законом України «Про податок на додану вартість» встановлено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ, а саме: відсутність податкової накладної .

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про податок на додану вартість», зокрема положень ст. 7, приводить до висновку, що платник податку виключно на підставі проведеної оподатковуваної господарської операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату ПДВ до складу податкового кредиту звітного періоду.

Таких підстав, як невелика кількість працівників у контрагента, не надання контрагентами для перевірки оригіналів первинних документів або неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента - у Законі України «Про податок на додану вартість» не передбачено.

Крім того, неможливість проведення перевірки контрагентів не є доказом несплати останнім податкових зобов'язань з ПДВ або відсутності господарської операції.

Закон України «Про податок на додану вартість» не ставить право платника податку на податковий кредит від того, чи змогли органи ДПС провести перевірку постачальника товару.

Податковий Кодекс України також не обмежує право платника податків на податковий кредит наявністю перевірки його контрагентів податковим органом.

Неможливість проведення перевірки постачальника товару не впливає на віднесення ПАТ «Сумихімпром» до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та на право отримати відшкодування з цього податку у випадку виникнення його від'ємного значення.

В акті перевірки відсутні посилання на докази несплати контрагентами податкових зобов'язань з ПДВ, акт містить лише припущення щодо такої несплати.

Законом України «Про податок на додану вартість» не передбачено обов'язку й не надано права платника податку вимагати від іншого платника податків будь-яких дій, в тому числі подання податкової звітності, відображення та сплати зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» та ст. 1,4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Навіть невиконання контрагентами своїх зобов'язань, щодо сплати податкових зобов'язань з ПДВ не може впливати на результати діяльності ПАТ «Сумихімпром» і не може бути підставою для застосування до останнього відповідальності, так як юридична відповідальність має індивідуальних характер .

Щодо нікчемності правочинів укладених між ПАТ «Сумихімпром» та його контрагентами - TOB «Шері», ПП «Арт-Марін», ПП «Днепрохімтех», то відповідно до п. 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за №34/18772 (далі - Порядок №984) факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення зазначеної норми Порядку №984 акт перевірки не містить посилань на первинні документи, що підтверджують факт відсутності господарської діяльності TOB «Шері», ПП «Арт-Марін» та ПП «Днепрохімтех»,

Крім того, в акті перевірки не викладено змісту порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, які допущені підприємством, позиція податкового органу, щодо наявності транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди покупцям переважно за допомогою контрагентів ґрунтується виключно на припущеннях, зробленими перевіряючими, що є порушенням п.п. 5.2. п. 5 Порядку №984.

Актом перевірки не досліджувався факт оплати ПАТ «Сумихімпром» одержаних від контрагентів послуг та товарів, їх фактичне отримання та використання в господарській діяльності підприємства, належне оформлення постачальниками податкових накладних.

Єдиним аргументом нікчемності і в той же час безтоварності операцій (вдаваний правочин) є несплата контрагентами податкових зобов'язань в періоді проведення операції та відсутність, на думку податкового органу, необхідних умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності.

Зазначені обставини не є доказами безтоварності операцій чи нікчемності правочину.

Так, відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Основною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Отже, довести нікчемність правочину можна одним єдиним способом: навести норму закону, в якій чітко сказано, що правочин є нікчемним.

Таким чином, як впливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Бюджетному відшкодуванню підлягає сума податку фактично сплаченого отримувачем товарів та послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів та послуг за умови виникнення у такого платника права на податковий кредит.

Відповідно до 7.4.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) ... протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням товарів, послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, тощо.

Відповідно до п. 7.4.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 7.2.6 цього пункту).

При цьому датою виникнення такого права на податковий кредит є дата сплати позивачем коштів за товари (роботи, послуги), або дата отримання від постачальника податкової накладної а не дата сплати зазначених коштів продавцем товарів (послуг) безпосередньо до бюджету.

Отже, Закон не ставить право позивача на податковий кредит, так само як і право на бюджетне відшкодування, у залежність від факту сплати ПДВ постачальником товарів (послуг) до бюджету, а тому не відшкодованим залишається бюджетна заборгованість з податку на додану вартість .

В даному разі, як вбачається із матеріалів справи, складені контрагентами позивача податкові накладні, підтверджують факт сплати позивачем відповідних сум ПДВ у складі вартості отриманих товарів та послуг.

З огляду на реальний характер операцій, за наслідками виконання яких позивачем було сформовано оспорюваний податковий кредит, порушення контрагентами Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (як-от відсутність за місцем реєстрації, несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди у звязку із відсутністю доказів недобросовісності такого платника.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, інших обставин, які б свідчили про порушення позивачем порядку формування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 01.04.2011 р. №/0/25611 та №/0/25614, винесені з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, а тому зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Державної податкової інспекції в місті Суми про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 01.04.2011 р. №/0/25611 та №/0/25614.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (код 05766356) понесені судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови виготовлено 17.10.2011 р.