Справа № 806/2207/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/2207/15

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Г.В.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімет" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 квітня 2015 року № та № ,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 08.04.2015, винесені Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімет" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 16.03.2015, вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.04.2011 по 16.03.2015. Висновками акту перевірки від 25.03.2015 встановлено: порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, а саме завищено податковий кредит на суму 277409 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Діват", по якому не підтверджено реальність здійснення господарських операцій у травні та червні 2014 року; товариством безпідставно у 2014 році сформовано витрати від постачальника ТОВ "Діват" в сумі 1387042 грн, в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 249668 грн. Підставами для таких висновків стали акт ДПІ у Шевченківському районі м.Києва від 31.07.2014 № 1749/26-59-22-08/38924580 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Діват", а отже нереальність проведених операцій з його контрагентами, та твердження про відсутність на підприємстві всіх необхідних документів для підтвердження отримання ТМЦ від ТОВ "Діват". 08 квітня 2015 року податковим органом винесено податкові рішення № та № , в яких відображено зазначені порушення. Однак вони є неправомірними, а висновки акту необгрунтованими, оскільки господарські операції, проведені у травні та червні 2014 року з контрагентом ТОВ "Діват" підтверджені належними первинними документами, а акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Діват" не є тим належним доказом, який свідчить про відсутність проведення господарських операцій ТОВ "Лімет".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав, заявлених у ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімет" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 16.03.2015, вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.04.2011 по 16.03.2015, за результатами якої складено акт від 25.03.2015 № 1515/06-25-22-01/37604734 (а.с.12-45).

Висновком акту перевірки встановлено порушення (а.с.37):

1) п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 277409 грн, в тому числі за травень 2014 року - 107467 грн та червень 2014 року - 169942 грн;

2) п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого за 2014 рік занижено податок на прибуток в сумі 249668 грн.

На підставі таких висновків, 08.04.2015 Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було винесено податкові повідомлення-рішення: № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Лімет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 277409 грн основного платежу та 69352 грн штрафних (фінансових) санкцій (а.с.10,11) та № 000033220, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 249668 грн основного платежу та 62417 грн штрафних (фінансових) санкцій (а.с.8,9).

Так, заниження податку на додану вартість в сумі 277409 грн та податку на прибуток в сумі 249668 грн, згідно дослідженого акту перевірки, відбулось на підставі наступного.

ТОВ "Лімет" безпідставно сформовано витрати та податковий кредит по податкових та видаткових накладних, отриманих від постачальника ТОВ "Діват", що призвело до завищення витрат у 2014 році в сумі 1387042 грн, оскільки:

- до перевірки не надано сертифікати походження, посвідчення якості товару від ТОВ "Діват";

- згідно акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м.Києва від 31.07.2014 року № 1749/26-59-22-08/38924580 "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Діват" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014" не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ "Діват" із платниками податків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, оскільки у постачальника ТОВ "Діват" відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби;

- перевіркою не встановлено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання товарів без його фактичної поставки.

- підприємством завищено податковий кредит на 277409 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Діват", по якому не підтверджено реальність здійснення фінансово-господарських операцій за травень 2014 року - 107467 грн та червень 2014 року - 169942 грн;

Однак суд не погоджується з даними висновками з огляду на наступне.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України (норми кодексу у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому відповідно до пункту 201.4 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, та зазначено, що первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В контексті вищевказаного роз`яснення, суд відзначає, що реальність проведених операцій позивача з його контрагентом ТОВ "Діват" за травень, червень 2014 року підтверджується наступними документами:

- укладеним договором поставки товару (покупець - ТОВ "Лімет", постачальник - ТОВ "Діват") - магнієвого сплаву, дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм - № 190514 від 19.05.2014 (а.с.63-64) та специфікацією до нього від 19.05.2014 (а.с.65);

- рахунками фактурами: № ДТ 000000019 від 28.05.2014 з придбання ТОВ "Лімет" магнієвого сплаву на суму ПДВ 37916,67 грн (а.с.78); № ДТ 000000401 від 30.05.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69550 грн (а.с.82); № ДТ 000000626 від 11.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 34775 грн (а.с.86); № ДТ 000001033 від 17.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69333,33 грн (а.с.90); № ДТ 000001241 від 24.06.2014 з придбання магнієвого сплаву на суму ПДВ 65833,33 грн (а.с.94); а всього за травень 2014 року на суму ПДВ 107466,67 грн та червень 2014 року на суму ПДВ 169941,66 грн;

- податковими накладними № 19 від 28.05.2014 року з придбання ТОВ "Лімет" магнієвого сплаву на суму ПДВ 37916,67 грн (а.с.81); № 379 від 30.05.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69550 грн (а.с.85); № 56 від 11.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 34775 грн (а.с.89); № 116 від 17.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69333,33 грн (а.с.93); № 234 від 24.06.2014 з придбання магнієвого сплаву на суму ПДВ 65833,33 грн (а.с.97); а всього за травень 2014 року на суму ПДВ 107466,67 грн та червень 2014 року на суму ПДВ 169941,66 грн;

- видатковими накладними № ДТ 000000019 від 28.05.2014 з придбання ТОВ "Лімет" магнієвого сплаву на суму ПДВ 37916,67 грн (а.с.79); № ДТ 000000382 від 30.05.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69550 грн (а.с.83); № ДТ 000000604 від 11.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 34775 грн (а.с.87); № ДТ 000001001 від 17.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 69333,33 грн (а.с.91); № ДТ 000001193 від 24.06.2014 з придбання магнієвого сплаву на суму ПДВ 65833,33 грн (а.с.95); а всього за травень 2014 року на суму ПДВ 107466,67 грн та червень 2014 року на суму ПДВ 169941,66 грн;

- товарно-транспортними накладними вказаного товару (вантажовідправник - ТОВ "Діват", вантажоодержувач - ТОВ "Лімет"): № 19 від 28.05.2014 (а.с.80); № 382 від 30.05.2014 (а.с.84); № 604 від 11.06.2014 (а.с.88); № 1001 від 17.06.2014 (а.с.92); № 1193 від 24.06.2014 (а.с.96);

- виписками по банківському рахунку позивача, що підтверджують оплату товару на користь ТОВ "Діват" згідно перерахованих податкових накладних та договору поставки № 190514 від 19.05.2014 за травень, червень 2014 року (а.с.133-140).

В подальшому зазначені товари в період травня, червня 2014 року були реалізовані ТОВ "ОНВІ", що підтверджується наступним:

- укладеним договором поставки товару (покупець - ТОВ "ОНВІ", постачальник - ТОВ "Лімет") - магнієвого сплаву, дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм - № 1905/14 від 19.05.2014 (а.с.69-70) та специфікаціями до нього від 19.05.2014 (а.с.71-73);

- договором № 02/07/2013ТР на транспортне обслуговування, укладеним між ТОВ "ОНВІ" та ТОВ "Лімет" (а.с.74-77);

- актами надання ТОВ «ОНВІ» автотранспортних послуг: № 122 від 28.05.2014 (а.с.98); № 141 від 30.05.2014 (а.с.101); № 142 від 11.06.2014 (а.с.104); № 150 від 17.06.2014 (а.с.108); № 178 від 24.06.2014 (а.с.111); рахунками на оплату наданих послуг за даними актами та заявками-договорами (а.с.99-100, 102-103,105-106, 107,109,110,112

- рахунками фактурами: № СФ 0000001 від 22.05.2014 з придбання ТОВ "ОНВІ" магнієвого сплаву на суму ПДВ 39666,67 грн (а.с.115); № СФ 0000003 від 30.05.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 81998,33 грн (а.с.119); № СФ 0000004 від 11.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 37791,35 грн (а.с.123); № СФ 0000005 від 17.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 72608,50 грн (а.с.127); № СФ 00000026 від 24.06.2014 з придбання магнієвого сплаву на суму ПДВ 69932,17 грн (а.с.131);

- податковими накладними: № 1 від 22.05.2014 року (а.с.116), № 2 від 30.05.2014 (а.с.121); № 1 від 11.06.2014 (а.с.124); № 2 від 17.06.2014 (а.с.128); № 3 від 24.06. (а.с.132) з придбання ТОВ "ОНВІ" магнієвого сплаву та дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на зазначені в рахунках-фактурах сумах ПДВ;

- видатковими накладними № РН 0000001 від 28.05.2014 з придбання ТОВ "ОНВІ" магнієвого сплаву на суму ПДВ 39666,67 грн (а.с.113); № РН 0000002 від 30.05.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 81998,33 грн (а.с.117); № РН 0000003 від 11.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 37791,35 грн (а.с.121); № РН 0000004 від 17.06.2014 з придбання дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм на суму ПДВ 72608,50 грн (а.с.125); № РН 00000026 від 24.06.2014 з придбання магнієвого сплаву на суму ПДВ 69932,17 грн (а.с.129) та доданими до них довіреностями;

- виписками по банківському рахунку позивача, що підтверджують оплату товару на користь ТОВ "Діват" згідно перерахованих податкових накладних та договору поставки № 190514 від 19.05.2014 за травень, червень 2014 року (а.с.134-138,140-146).

Також позивачем надано довідку про економічну ефективність взаємовідносин з ТОВ «Діват», з якої вбачається, що позивач отримував прибуток від проведених операцій, а саме від купівлі-продажу магнієвого сплаву та дроту ніхромового Х20Н80 ф 8.00 мм за травень, червень 2014 року (а.с.146), що спростовує твердження податкового органу про відсутність отримання економічного ефекту ТОВ «Лімет» від провадження своєї господарської діяльності.

Таким чином, з дослідженого чітко вбачається послідовний ланцюг придбання товарів позивачем у ТОВ «Діват» та в подальшому їх реалізації контрагенту ТОВ "ОНВІ".

Необхідно зазначити, що надані суду податкові накладні, які відповідно до п.201.10 ПК України є єдиною підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 червня 2010 року у справі № 21-573во10), були видані позивачу в період травня, червня 2014 року, а відтак надавали право на формування відповідного податкового кредиту в сумі 277409 грн. Крім того, їх юридична дійсність, а також інших досліджених в судовому засіданні первинних документів по вищезазначеним господарським операціям контролюючим органом не оспорюється.

Що стосується відсутності у позивача документів, які підтверджують якість товару, на що посилається відповідач як на підтвердження порушення товариством при формуванні витрат з податку на прибуток, суд зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (листи Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 та від 01 листопада 2011 року №1936/11/13-11).

Враховуючи викладене, суд робить висновок про реальність та товарність господарських операцій між ТОВ «Лімет» та ТОВ «Діват» на підставі належним чином складених первинних документів, які підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції, а відтак правомірність задекларованого податкового кредиту в сумі 277409 грн та відсутність завищення витрат в сумі 1387042 грн за досліджений період.

Безпідставним є також обґрунтування відповідачем відсутності права на формування податкового кредиту, а також неправомірності задекларованих витрат ТОВ «Лімет» в сумі 1387042 грн у зв'язку з наявністю акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м.Києва від 31.07.2014 року № 1749/26-59-22-08/38924580 "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Діват" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014", яким не підтверджено реальність здійснення господарських відносин між ТОВ «Діват» та його контрагентами, в тому числі ТОВ «Лімет», оскільки в податковому законодавстві діє принцип індивідуальної відповідальності кожного платника податків за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Така ж позиція висловлена і в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", згідно якої, у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

З огляду на вищевикладене, не можна по факту можливого ухилення від сплати податків з боку контрагента ТОВ «Діват» перекладати на ТОВ «Лімет» відповідальність за його дії, тим самим ставлячи позивача в ряд порушників податкового законодавства.

При цьому суд наголошує на тому, що висновки перевіряючого органу стосовно встановлених порушень товариства «Лімет» фактично базуються на висновках акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м.Києва від 31.07.2014 року № 1749/26-59-22-08/38924580, що відповідно до зазначеного принципу індивідуальної податкової відповідальності, є неприпустимим, в свою чергу податковим органом не було надано належної оцінки наданих до перевірки первинних документів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення оспорюваних податкових повідомлень - рішень від 08.04.2015, а відтак вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовільнити.

Визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської об"єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів від 08 квітня 2015року № 000032201 та № .

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 20 липня 2015 р.