Справа № К/9991/64277/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2015 р. м. Київ К/9991/64277/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі місті Суми про визнання протиправними та скасування вимоги,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що 13 січня 2011 року отримали вимогу управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі місті Суми про сплату у десятиденний строк заборгованості зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені в сумі 24 353 356,58 грн.

Посилаючись на протиправність вимоги № Ю-988/26 від 05 січня 2011 року оскільки не була надіслано актів документальної перевірки та даних особових рахунків на суму боргу, а також можливе звернення позивача про стягнення заборгованості і у судовому порядку, просив скасувати вимогу.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб врегульовано статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини тринадцятої статті 106 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повід-омили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику (частина чотирнадцята статті 106 Закону).

Таким чином, Законом встановлено порядок стягнення заборгованості, в якому направлення вимоги передує зверненню до суду з відповідним позовом. Вчинення дій в зворотному порядку не передбачено.

Оскільки вимога управління Пенсійного фонду України про сплату боргу є виконавчим документом, то наявність рішення суду про стягнення заборгованості, яке також може бути звернене до виконання, створює ситуацію, за якої одна і та ж заборгованість може бути стягнута два рази, що є неприпустимим.

При зверненні до окружного суду з позовною заявою публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» зазначало, що у провадженні судів першої та апеляційної інстанцій перебувають справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі місті Суми про стягнення заборгованості по пенсійним внескам за період, що вказаний у вимозі. Проте окружний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не забороняють управлінню Пенсійного фонду України виносити вимогу та одночасно звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків.

Апеляційний суд також не перевірив посилання позивача та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції виходив з того, що положення пункту 14-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо списання сум накладених (нарахованих) та не сплачених штрафів та пені, а також сум штрафів та пені, які підлягають (підлягатимуть) накладенню (нарахуванню) на день набрання чинності Законом України «Про скорочення заборгованості перед Пенсійним фондом України підприємств, які мають стратегічне значення, та вугледобувних підприємств і відновлення пенсійних прав їх працівників», на позивача не поширюються, а також він не звертався з заявою про розстрочення суми штрафів та пені.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/