Справа № 2а-9145/10/1870
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 р. Справа № 2а-9145/10/1870

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гелети С.М.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1В.), звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому згідно збільшених позовних вимог, просить скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області №15-0 від 11.10.2010р. про її звільнення з посади головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області, поновити на цій посаді, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її було звільнено з займаної посади в зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників згідно п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, так як вона мала переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, рівень освіти відповідає кваліфікаційним вимогам, передбачених посадовою інструкцією, має вищу освіту, успішно виконувала покладені на неї обов'язки, претензій до виконуваної нею роботи зі сторони керівництва не було, навіть була зарахована до кадрового резерву на 2010 рік для державної служби Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі на посаду головного бухгалтера начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області (далі відповідач, УПФУ в ОСОБА_4 районі) з адміністративним позовом не погодилася, дії відповідача вважає законними та обґрунтованими, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача, представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги частково задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, приймаючи рішення про звільнення особи з публічної служби, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти відповідно до правил ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно вимог ч.3 ст. 2 КАС України.

Як встановлено судом, згідно із штатним розписом на 2010рік, затвердженим 04.01.2010р. начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУПФУ в Сумській області), в управлінні Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі було передбачено 27 штатних посад (а.с.48)

Наказом начальника ГУПФУ в Сумській області від 27.09.2010 р. № 141 „Про граничну чисельність" з 01.10.2010 р. встановлено граничну чисельність працівників управління, в т.ч. в УПФУ в ОСОБА_4 районі в кількості 23 штатні одиниці та зобов'язано внести зміни до штатного розпису управлінь на 2010 рік та подати на затвердження до ГУПФУ в Сумській області (а.с.25). Даний Наказ № 141 від 27.09.2010р. було направлено відповідачу листом від 27.07.2010р. за № 10011/10-54-01 та зобовязано в строк до 28.07.2010р. подати на затвердження штатний розпис УПФУ в ОСОБА_4 районі на 2010 р. (а.с. 26)

27.07.2010р. начальником ГУПФУ в Сумській області було затверджено зміни до штатного розпису на 2010 рік УПФУ в ОСОБА_4 районі з 01.08.2010р. та встановлено граничну чисельність 23 штатних посади (а.с. 51).

Згідно зі статтею 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Наказом №93 від 30.07.2010р. УПФУ в ОСОБА_4 районі було введено в дію з 01.08.2010р. зміни до штатного розпису УПФУ в ОСОБА_4 районі на 2010 р. та було попереджено про наступні структурні зміни та майбутнє вивільнення 01.10.2010 р. у звязку із скороченням посад згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів (а.с. 19)

Розірвання трудового договору з працівником членом первинної профспілкової організації з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП (крім випадку ліквідації підприємства), відповідно до ч. 1 ст. 43 цього Кодексу може провадитися лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), членом якої є цей працівник.

Засіданням профкому первинної профспілкової організації УПФУ в ОСОБА_4 районі 12.08.2010р. надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за п. 1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується протоколом №8 від 12.08.2010р. (а.с. 59)

Пунктом 2 Наказу №118 від 30.09.2010р. «Про зміни до штатного розпису»продовжено дію змін до штатного розпису УПФУ в ОСОБА_4 районі на 2010 рік, затверджених 01.07.2010 року і введених в дію з 01.07.2010 року до фактичного настання обставин, повязаних із тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1

11.10.2010р. ОСОБА_1 у звязку із скороченням штатів та неможливістю переведення на іншу роботу було звільнено, що підтверджується копією наказу УПФУ в ОСОБА_4 районі №15-о від 11.10.2010р. (а.с. 23).

Як вбачається із пояснень представника відповідача та підтверджується матеріалами справи, на час прийняття рішення про скорочення однієї посади головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів УПФУ в ОСОБА_4 районі існувало дві посади, на яких працювали ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 18.06.2002р.була призначена згідно наказу УПФУ в ОСОБА_4 районі №15-0 від 18.06.2002р. на посаду головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 18) та не заперечувалося представником відповідача.

У 2004 році ОСОБА_1 закінчила Харківський національний аграрний університет ім. В.В.Докумаєва, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Облік та аудит», здобула кваліфікацію економіста з бухгалтерського обліку та фінансів, що підтверджується копією диплому ХА№23641796 від 30.03.2004р. (а.с. 12) та архівною довідкою Харківського національного аграрного університету ім. В.В.Докучаєва №16 від 20.01.2011р. (а.с. 92)

Як вбачається із довідки Харківського національного аграрного університету ім. В.В.Докучаєва даний заклад акредитований за статусом вищого закладу освіти IV рівня (а.с. 91).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 17.05.2002р. призначена згідно наказу УПФУ в ОСОБА_4 районі №1-0 від 17.05.2002р. на посаду головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 57 зворот.стор) та не заперечувалося представником відповідача.

В 1982 році ОСОБА_5 закінчила Сумський сільськогосподарський технікум по спеціальності Бухгалтерський облік в сільськогосподарському виробництві, здобула кваліфікацію бухгалтера, що підтверджується копією диплому №ВТ-І №346919 від 30.06.1982р., виданий на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 52).

Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_5 до укладення 09.10.1982 року шлюбу мала прізвище ОСОБА_6 (а.с. 88)

У грудні 2005 року ОСОБА_5 пройшла навчання на короткотерміновому семінарі в період з 05 по 09 грудня 2005 року в Сумському центрі післядипломної освіти, що підтверджується копією свідоцтва №7828 від 09.12.2005р. (а.с. 53)

Відповідно до ст. 40 та ст. 42 КЗпП України допускається звільнення працівника у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці лише при неможливості переведення робітника з його згоди на іншу роботу, і за відсутності у звільненого переважного права перед іншими працівниками на залишення на роботі.

Як вбачається із пояснень представника відповідача інша посада ОСОБА_1 не була запропонована, оскільки вакантні посади в управлінні були відсутні, як вбачається із штатного розпису на 2011 рік штатна чисельність УПФУ в ОСОБА_4 районі складає 23 одиниці (а.с.94). Дана обставина позивачем не заперечується.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказана вище норма передбачає два вихідних критерії, виходячи з яких роботодавець приймає рішення який з працівників має переважне право на залишення на роботі: по-перше, кваліфікація; по-друге, продуктивність праці.

Внутрішніми актом відповідача, а саме Посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі, затвердженою начальником Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області 21.05.2010р. визначено кваліфікаційні вимоги до особи, яка працює на цій посаді, зокрема визначено вид учбового закладу та рівень його акредитації.

Так, п. 1.3 п. 1 Посадової інструкції передбачено, що головний спеціаліст відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів може бути громадянин України, який закінчив вищий учбовий заклад Ш-IV рівня акредитації (а.с.30)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вищу освіту»вища освіта - рівень освіти, який здобувається особою у вищому навчальному закладі. Цією ж статтею визначено поняття «вищий навчальний заклад»- освітній, освітньо-науковий заклад, який заснований і діє відповідно до законодавства про освіту, реалізує відповідно до наданої ліцензії освітньо-професійні програми вищої освіти за певними освітніми та освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечує навчання, виховання та професійну підготовку осіб відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей та нормативних вимог у галузі вищої освіти, а також здійснює наукову та науково-технічну діяльність; а рівень акредитації визначається в спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Коледж Сумського національного аграрного університету (у 1982 році - Сумський сільськогосподарський технікум), який входить до складу Сумського національного аграрного університету на правах підрозділу, на запит суду надав лист №29 від 25.01.2011р., із інформацією про те, що у 1982 р. Сумський сільськогосподарський технікум мав статус середнього спеціального навчального закладу, на даний час Коледж Сумського національного аграрного університету є вищим навчальним закладом першого рівня акредитації (а.с.96).

Відповідно до Закону Української РСР «Про народну освіту», який втратив чинність з прийняттям Закону Української РСР «Про освіту»від 23.05.1991 р. № 1060-ХІІ (1060-12), особам, які закінчили вищі та середні спеціальні навчальні заклади присвоювалась кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності та видавився диплом встановленого зразка.

Процедура акредитації вищих навчальних закладів передбачена ст.15 Закону України «Про освіту», прийнятого Верховною Радою України 23.05. 1991 р., № 1060- ХІІ та введеного в дію Постановою Верховної Ради України № 1144-ХІІ від 04.06. 1991 р.; ст. 28 Закону України «Про вищу освіту», прийнятого Верховною Радою України 17.01. 2002 р„ №2984-111.

У відповідності до ст. 43 вищезгаданого Закону, а також ст. 7-8, 24-25 Закону України «Про вищу освіту»в Україні встановлено чотири рівні акредитації вищих навчальних закладів; технікуми віднесено до вищих навчальних закладів першого рівня акредитації, які забезпечують підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст.

Акредитація вищих начальних закладів здійснювалась і здійснюється у відповідності з «Положенням про акредитацію вищих закладів освіти»затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.1996 р., № 200; «Положенням про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійно-технічних училищах», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 р., № 978.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу відповідача на те, що при вирішенні питання про переважне право на залишенні на роботі не була врахована обставина, що на час попередження працівників про наступні структурні зміни та майбутнє вивільнення у звязку із скороченням посад, ОСОБА_5, якій була надана перевага на залишенні на посаді при скороченні штату, мала середню спеціальну освіту, доказів того, що ОСОБА_5 закінчила вищий учбовий заклад Ш-IV рівня акредитації представником відповідача суду не надано.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5, якій надано відповідачем переважне право на залишенні на роботі взагалі не відповідає кваліфікаційним вимогам займаній посади - головного спеціалісту відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів УПФУ в ОСОБА_4 районі Сумської області.

Підвищення кваліфікації ОСОБА_5 у 2005 році кваліфікацію у Сумському центрі післядипломної освіти, пройшовши навчання на тематичному семінарі «ОСОБА_3 бухгалтерського обліку у державному управлінні та забезпечення єдиної програми в установах Пенсійного фонду України», що підтверджується свідоцтвом №7828 від 09.12.2005 р. не свідчить про закінчення вищого учбового закладу Ш-IV рівня акредитації.

Натомість, як зазначено вище, позивачка ОСОБА_1 повністю відповідає кваліфікаційним вимогам посади головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів відповідно до п. 1.3 Посадової інструкції, оскільки нею було закінчено вищий учбовий заклад IV рівня акредитації.

Враховуючи викладене, рівень кваліфікації ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не є однаковий.

Як зазначено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів 21»не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором.

В даному випадку наявність диплому про закінчення навчання у вищому учбовому закладі Ш-IV рівня акредитації є обовязковою кваліфікаційною умовою згідно п. 1.3 Посадової інструкції для роботи особи на посаді головного спеціалісту відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів УПФУ в ОСОБА_4 районі Сумської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП у разі невідповідності займаній посаді з особою може бути розірваний трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів УПФУ в ОСОБА_4 районі Сумської області при скороченні штату , як такої, що не має переважного права перед іншими працівниками, в даному випадку ОСОБА_5, на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів»містить роз'яснення, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві де збереглося його попереднє місце роботи.

Як встановлено судом, з дня звільнення 11.10.2010 року по день ухвалення рішення у справі тривалість вимушеного прогулу позивачки склала 84 робочих днів. Згідно довідки УПФУ в ОСОБА_4 районі (а.с.64) розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 125,44 грн., розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 10536,96 грн., тому саме така сума підлягає стягненню з УПФУ в ОСОБА_4 районі на користь ОСОБА_1.

На підставі ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню, що становить 2885,12 грн.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст..84 Кодексу адміністративного судочинства України витрати на правову допомогу є складовою судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем як доказ надання юридичної допомоги в сумі 300 грн. надано квитанцію №209 від 22.11.2010р., видану адвокатом ОСОБА_7 (а.с.7). При цьому, адміністративний позов, підписаний самим позивачем, заяву про збільшення позовних вимог підписано іншою особою представником ОСОБА_2, який зазначив, що квитанцію було виписано його братом, на ім'я якого також в матеріалах справи міститься доручення, надане ОСОБА_1 на представництво її інтересів в суді, але дана особа не була присутня в судових засіданнях, позивачем на подано доказів яку саме правову допомогу було їй надано та в якому обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Таким чином позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу визнаються судом неправомірними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів задовольнити частково.

Скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області №15-0 від 11.10.2010р. «Про звільнення».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за використанням коштів Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області (смт. Липова Долина, вул. Роменська,51) на користь ОСОБА_1 (смт. Липова Долина, вул. Богуна,5) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10536,96 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2885,12 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.М. Гелета

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови складено та підписано 14.02.2011 року