Справа № 825/3777/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/19845/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційного скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області в особі головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель - Євтушенка Вячеслава Михайловича, головного державного інспектора - начальника Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - Кекуха Віктора Федоровича про визнання протиправними дій, рішення та скасування припису,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області в особі головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель - Євтушенка Вячеслава Михайловича, головного державного інспектора - начальника Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - Кекуха Віктора Федоровича про визнання протиправними дій головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель - Євтушенка Вячеслава Михайловича під час проведення перевірки ОСОБА_2 та складання акту обстеження земельної ділянки від 06.09.2013 №28, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.09.2013 та скасування цих актів; скасування припису головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - Євтушенка В.М. від 096.09.2013 №000553 як протиправного та такого, що винесений з порушенням норм Конституції та законів України, інших підзаконних нормативно-правових актів; скасування рішення щодо розгляду скарги на дії посадової особи (державного інспектора), яка вручила припис від 27.09.2013 №02 як незаконне.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій відповідачів із проведення перевірки дотримання земельного законодавства як таких, що вчинено із численними порушеннями порядку проведення перевірки, протиправністю припису про усунення порушень земельного законодавства як такого, що винесено на підставі хибного висновку щодо самовільного користування позивачем земельною ділянкою, а також протиправністю рішення, яке прийнято за результатами розгляду скарги позивача.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила

скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.08.2013 Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області видано наказ №998 про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_2 при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1 терміном з 27.08.2013 по 09.09.2013.

На підставі наказу Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 23.08.2013 №998 та направлення на проведення позапланової перевірки від 23.08.2013 №998 головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Євтушенком В.М. проведено позапланову перевірку ОСОБА_2 з питання дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт від 06.09.2013.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 має у власності земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,47 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Також встановлено, що позивач самовільно використовує земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 для вирощування сільськогосподарських культур.

06.09.2013 складено акт обстеження земельної ділянки, яким зафіксовано факт самовільного використання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_1 під вирощування сільськогосподарських культур. Документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою на час перевірки позивачем не надано.

За результатами проведеної перевірки винесено припис №000553 від 06.09.2013, яким позивача зобов'язано у 30-ти денний термін з дня отримання припису усунути виявлені порушення земельного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності дій відповідачів по проведенню перевірки як таких, що вчинено на виконання вимог Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 №770; правомірності припису від 06.09.2013 №000553 як такого, що прийнято відповідачем на підставі обґрунтованих висновків акту перевірки щодо самовільного зайняття позивачем земельної ділянки площею 0,05 га.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Актом перевірки від 06.09.2013 встановлено факт використання позивачем земельної ділянки загальною площею 0,05 га по АДРЕСА_1 для вирощування сільськогосподарських культур за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Судами попередніх інстанцій в обґрунтування судових рішень зазначено, що позивачем належних доказів на підтвердження правомірного користування земельною ділянкою площею 0,05 га по АДРЕСА_1 не надано.

Колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості посилання позивача на рішення Данківської сільської ради від 27.12.2012 "Про надання земельної ділянки з розробленням проекту відведення на земельну ділянку", яким сільська рада, за посиланням позивача, передала земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства, оскільки, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є правовстановлюючим документом на землю.

Так само, колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання заявника касаційної скарги на відсутність факту самовільного використання земельної ділянки з мотивів виділення у постійне користування земельної ділянки площею 0,17 га її покійному батьку, спадкоємицею за законом якого вона є.

Особливості спадкування права на земельну ділянку врегульовано статтю 1225 Цивільного кодексу України. Відповідно до вказаних положень право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинним законодавством не передбачено спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

Безпідставним є посилання заявника касаційної скарги на положення частини другої статті 407 Цивільного кодексу України, відповідно до яких право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, оскільки зазначеними положеннями врегульовано підстави виникнення іншого речового права на земельну ділянку - емфітевзиса, який згідно з частиною першою вказаної статті встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, і є відмінним від права постійного користування земельною ділянкою, передбаченого Земельним кодексом України 1990 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт перерахування грошових коштів в якості орендної плати за землю не змінює самовільного характеру використання земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості припису від 06.09.2013 №000553 як такого, що винесено за наявності факту самовільного використання земельної ділянки.

Також колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо непоширення на спірні правовідносини положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 №132, оскільки позивач у спірних правовідносинах не є суб'єктом господарювання.

Так само, колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо видачі 20.06.2014 позивачеві свідоцтва про право власності на земельну ділянку, самовільне використання якої встановлено актом перевірки від 06.09.2013. Так, відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту за вказаним позовом.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: