Справа № 825/3890/13-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/24989/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Cмоковича М.І.., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі за позою ОСОБА_4 до Чернігівської митниці Міндоходів, третя особа: міжнародний благодійний фонд «Допомога дітям України» (Республіка Польща), про визнання рішення протиправним та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці Міндоходів, третя особа: міжнародний благодійний фонд «Допомога дітям України» (Республіка Польща), про визнання рішення протиправним та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що 13 квітня 2013 року ОСОБА_4 прибув у зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці Міндоходів в напрямку «в'їзд на митну територію України» на автомобілі Ford Mondeo д.н. НОМЕР_1.

Позивач висловив намір ввезти даний транспортний засіб у режимі тимчасового ввезення та з метою здійснення митного оформлення надав документи: паспорт громадянина України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Ford Mondeo, згідно з яким автомобіль є власністю Міжнародного благодійного фонду «Допомога дітям України» (Республіка Польща), зареєстрованого в м. Люблін; агентський договір від 01 квітня 2013 року; договір на право використання автомобіля від 01 квітня 2013 року; договір оренди транспортного засобу з пасажиром № 2-1 від 10 квітня 2013 року.

За результатами перевірки наданих до митного оформлення документів митним органом виявлено відсутність документів, які б вказували на те, що транспортний засіб належить до транспортного засобу комерційного призначення та може бути поміщений у митний режим тимчасового ввезення, у зв'язку з чим старшим державним інспектором митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці Міндоходів відмовлено у пропуску через митний кордон України транспортного засобу Ford Mondeo, про що складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102030000/2013/00111 від 13 квітня 2013 року.

Не погоджуючись із відмовою позивача у пропуску через митний кордон транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення, та з метою зобов'язання відповідача в майбутньому утримуватись від відмови в пропуску на митну територію України транспортного засобу Ford Mondeo в режимі тимчасового ввезення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії відповідача при складанні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правомірними, а також із того, що позовні вимоги стосовно утримання митного органу від вчинення дій на майбутнє не підлягають задоволенню, оскільки суд не вирішує вимоги особи на майбутнє та не може підміняти митний орган, оскільки питання пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон є виключною компетенцією митного органу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 59 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Статтею 103 Митного кодексу України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до частини 6 статті 104 Митного кодексу України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, яка відповідальна за дотримання митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.

Згідно з частиною 1 статті 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Частиною 1 статті 189 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту).

Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Відповідно до частини 1 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених Митним кодексом України.

Згідно з положеннями Розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30 травня 2012 року, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою автоматизованої системи митного оформлення у межах строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України, для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову (п.7.2 Порядку № 631).

Картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою митного органу, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ.

Один примірник оформленої Картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику.

Згідно з пунктом «а» статті 1 Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), яка набула чинності відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення для України» від 22 вересня 2004 року, «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Відповідно до частини 2 статті 2 Конвенції, не впливаючи на положення Додатка Е, режим тимчасового ввезення надається із загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Згідно з положеннями Додатку «С» до Конвенції правом на тимчасове ввезення відповідно до статті 2 Конвенції користуються транспортні засоби комерційного чи приватного використання.

«Комерційне використання» означає: платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовані Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (Женева, 1973 рік), до якої Україна приєдналась 15 грудня 2004 року відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів і багажу (КАПП)».

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються.

Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Як встановлено судами, позивач, обґрунтовуючи використання автомобіля Ford Mondeo як транспортного засобу комерційного призначення, надав агентський договір, договір на право використання автомобіля, договір оренди транспортного засобу з пасажиром, відрядний припис та бланк-замовлення.

Разом з тим, судами встановлено, що зазначені договори не підтверджують використання ОСОБА_4 зазначеного автомобіля як транспортного засобу комерційного призначення саме на території України, а бланк-замовлення не підтверджує фактичне замовлення транспортного обслуговування автомобілем Ford Mondeo, оскільки не містить чітких даних про дату, час та адресу подачі транспортного засобу, що суперечить умовам договору оренди транспортного засобу.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що позивачем не доведений факт використання авто як транспортного засобу комерційного призначення, а оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення складена відповідачем відповідно до його повноважень та вимог чинного законодавства, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі за позою ОСОБА_4 до Чернігівської митниці Міндоходів, третя особа: міжнародний благодійний фонд «Допомога дітям України» (Республіка Польща), про визнання рішення протиправним та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: