Справа № 216/6605/14-а(2-а/216/10/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р. справа № 216/6605/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2015 р. у справі № 216/6605/14-а

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (відповідач-1), посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 (відповідач-2) та ОСОБА_6 (відповідач-3),

про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Представник позивачів звернувся в їх інтересах до суду з позовом, в якому просив:

- визнати невиконання управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та посадовими особами ОСОБА_5, заступником начальника УПФУ у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_6, начальником відділу з призначення пенсії, ухвал ВАС України у справі №2а-75/10 відносно ОСОБА_1 від 27.09.2012р., у справі №2а-364/2010 відносно ОСОБА_2 від 07.11.2013 р., у справі №2а-280/2010 відносно ОСОБА_3 від 03.04.2012 р., у справі №2а-71/11 відносно ОСОБА_4 від 19.04.2012 р., ухвали ДААС у справі №2а-453/11 відносно ОСОБА_1 від 11.05.2012 р., щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсій протиправними, та такими, що порушують їх права;

- зобов'язати відповідача-1 нарахувати та сплатити державну та додаткову пенсії: ОСОБА_1 у справі №2а-75/10 за період часу з 10.09.2008 року по 24.06.2010 року - 109 674 грн., у справі №2а-453/2011 з 24.06.2010 року - 294744,90 грн.; ОСОБА_2 у справі №2а-364/2010 - 295 040 грн.; ОСОБА_3 у справі №2а-280/2010 - 220 894,84 грн.; ОСОБА_4 у справі №2а-71/2011 - 189 864 грн., та стягнути вказані суми з відповідача-1 на користь позивачів;

- стягнути з відповідача-1 компенсацію за несвоєчасну виплату державної та додаткової пенсії, на користь: ОСОБА_1 у справі №2а-75/10 у розмірі 38 456 грн., у справі №2а-453/2011 - 53 261 грн.; ОСОБА_2 у справі №2а-364/2010 - 61 231 грн.; на користь ОСОБА_3 у справі №2а-280/2010 - 51 401 грн.; на користь ОСОБА_4 у справі №2а-71/2011 - 43 261 грн.;

- стягнути з ОСОБА_5, заступника начальника УПФУ у Центрально-міському районі м.Кривого Рогу, ОСОБА_6, начальника відділу з призначення пенсії, у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 8 000 грн. пропорційно на користь позивачів.

Позов обґрунтовано тим, що УПФУ в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу, посадові особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навмисно відмовились від виконання ухвал ВАС України у справі № 2а-75/10 відносно ОСОБА_1 від 27.09.2012 р., у справі № 2а-364/2010 відносно ОСОБА_2 від 07.11.2013 року, у справі №2а-280/2010 відносно ОСОБА_3 від 03.04.2012 р., у справі №2а-71/11 відносно ОСОБА_4 від 19.04.2012 р., ухвали ДААС у справі №2а-453/11 відносно ОСОБА_1 від 11.05.2012 р.. Саме з вини ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивачі не отримують державну та додаткову пенсії згідно ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що спричиняє їм глибокі моральні страждання, вони не мають можливості лікуватися.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив в повному обсязі. Постанова суду вмотивована тим, що покладенні судом зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсій позивачам, Управлінням Пенсійного фонду України, в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду, - виконані. Решта вимог позову, стосовно стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста ОСОБА_7 на користь позивачів сум за рішенням суду та компенсації за несвоєчасну виплату державної та додаткової пенсій, заявлені до неналежного відповідача, оскільки рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"). Суд також не знайшов підстав для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди з начальника відділу призначення пенсій УПФ України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, оскільки позивачами не доведені моральні страждання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_8 в інтересах позивачів оскаржив її в апеляційному порядку. Зазначає в апеляційній скарзі, що суд дійшов помилкового висновку про те, що УПФУ не є належним відповідачем в справі, оскільки відповідно до рішень судів обовязок по нарахуванню пенсій покладено саме на відповідача-1, а не на державну виконавчу службу.

Зазначає також, що на виконання рішень судів відповідач-1 виплатив ОСОБА_1 по справі № 2а-75/10 86 768,46 гривень замість 109 674 грн., тобто заборгувало 22905,54 грн.; по справі № 2а-453/11 за період з 24.06.2010 року заборгованість складає 356 150 грн. і кожний місяць зростає на 6140 грн.

По справі №2а-364/2010 відносно ОСОБА_2 зобовязано відповідача-1 провести перерахунок починаючи з 24.02.2009 року, проте відповідач-1 не здійснив жодних виплат, заборгованість з 24.02.2009 року складає 344 213 грн., яка щомісячно зростає на 4 651 грн.

По справі № 2а-280/2010 відносно ОСОБА_3 відповідач-1 мав здійснювати виплати з 22.05.2008 року без кінцевої дати, тобто безстроково, виплатив 75 426,17 грн., але з 18.11.2011 року відмовився від виконання рішення безпідставно та посадові особи відповідача-1 зменшили суму пенсії, тому заборгованість складає 261 301 грн. та щомісячно зростає на 4041 грн.

По справі № 2а-71/11 відносно ОСОБА_4 суд зобовязав відповідача-1 здійснити перерахунок та виплачувати пенсію починаючи з 24.12.2009 року без кінцевої дати, проте заборгованість складає 225 024 грн., яка щомісячно зростає на 3516 грн.

Вважає, що винні у цьому злочинному ставленні до судової системи відповідач-2 та відповідач-3 посадові особи УПФУ.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги, що нарахування та виплати здійснюються позивачам тільки до 22.07.2011 року (саме такі розрахунки передаються державному виконавцю), та відмовляються нараховувати пенсії без кінцевої дати, що, на його думку, суперечить Ухвалі Верховного суду України у справі № 21-338/13 від 01.10.2013 року, в якій зазначено, що обмеження періоду, протягом якого субєкт владних повноважень має здійснювати обчислення пенсії відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам ст. 19 Конституції України.

Також, представник позивачів, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, Постанову Пленуму ВАС України № 4 від 16.03.2012 року, зазначає, що рішення суду має обовязковий характер та підлягає безумовному виконанню.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачами подані письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких зазначають, що відповідно до Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який забрав чинності 19.06.2011 року, передбачено, зокрема, що у 2011 році норми статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України за 2011 рік.

Таку ж норму було закріплено законами України про Державний бюджет України на 2012, 2013 та 2014 роки.

Розміри компенсацій, додаткових та державних пенсій чорнобильцям до 31 грудня 2011 року визначались згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету", а з 01 січня 2012 року - постановами Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 28.12.2011 № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

На виконання цих постанов виплата пенсій зазначеним категоріям громадян, у тому числі розміри яких було встановлено на підставі судових рішень, здійснюється згідно із чинним законодавством.

Окрім того, відповідачі зазначають, що за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення окремих положень Конституції України, Бюджетного кодексу України, і Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, Конституційним Судом України 25.01.2012 року прийнято рішення щодо регулювання Кабінетом Міністрів України порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України та щодо застосування судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян законів України, нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які видані на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача-1 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачі є особами, які за своїм статусом підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішеннями судів, що набрали законної сили, відповідач-1 зобовязаний нарахувати та виплатити основну та додаткову пенсію у відповідності до ст.ст.50,54,67 вказаного Закону, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

На думку колегії суддів, зобовязання до виконання рішення суду, що набрало законної сили, не може бути здійснено шляхом звернення до суду з позовом про визнання протиправним такого невиконання.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 258 КАС України звернення судового рішення до виконання здійснюється шляхом видачі виконавчого листа.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах у відповідності до ч. 1 ст. 267 КАС України здійснюється шляхом зобовязання субєкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також, у відповідності до ч. 9, 10 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. У такій заяві зазначаються:1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду. Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду. У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

У відповідності до ч. 12 ст. 267 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, ст. 382 Кримінального кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачі обрали неналежних спосіб захисту своїх прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та не зясував порядок оскарження дій субєкта владних повноважень при виконання рішення суду, що набрало законної сили, а також дотримання строків, які встановлені для такого оскарження, однак це не призвело до прийняття незаконного рішення, тому, у відповідності до ч.2 ст. 200 КАС України, постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2015 р. у справі № 216/6605/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко