Справа № 815/114/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/114/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача - Кравченко Ігоря Валентиновича та представника апелянта - Мальцева Данила Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги Південної митниці Міндоходів та Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ільяс Еліт" до Південної митниці Міндоходів, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Одеська митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ільяс Еліт" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Одеська митниця Державної фіскальної служби України (далі ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610213/2 від 29 жовтня 2014 року та визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про відмову ТОВ у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060001/2014/00654 від 29 жовтня 2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправними та скасував рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610213/2 від 29 жовтня 2014 року та про відмову ТОВ у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00654 від 29 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду, Південна митниця Міндоходів та ДФС подали апеляційні скарги, в яких зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вставлено, що 28 жовтня 2014 року, позивачем до митного оформлення було подано митну декларацію №500060001/2014/035730 на товар: арахіс (земляні горішки), ядра, сирий, не смажений, лущений, не подрібнений, упакований у вакуумні поліпропіленові мішки по 25 кг нетто, бланширований, фракція 35/39, всього 2400 мішків; врожай - 07/2014, виробник "COFIECO Rizhao Trading Co. Ltd" Шандонг, Китай.

Під час митного контролю та митного контролю та митного оформлення товару за зазначеною МД спрацювали профілі ризику, щодо можливого заниження митної вартості.

За результатом проведеної перевірки наданих декларантом документів, митним органом було встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а саме: в зовнішньоекономічному договорі від 23 липня 2014 року № CFC140723, у комерційному інвойсі від 26 серпня 2014 року №CFC1411 та у пакувальному листі від 26 серпня 2014 року №CFC 1411 різні підписи іноземного контрактоутримувача; в копіях митних декларацій країни відправлення від 28 серпня 2014 року № 20027222, № 200227223 зазначена інша товарна група товару - 2008, тоді як у МД позивача код товару за УКТЗЕД ; в копії митної декларації країни відправлення від 28 серпня 2014 року № 20027223 зазначений товарно-транспортний документ (коносамент) № TAOODS000395, який не має відношення до даної зовнішньоекономічної операції та переміщення вказаного товару через митний кордон України.

28 жовтня 2014 року, посадовою особою Південної митниці Міндоходів у митній декларації здійснена відмітка про необхідність подання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

29 жовтня 2014 року відповідальною особою Південної митниці Міндоходів прийнято рішення про відмову ТОВ у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №500060001/2014/00654 та обґрунтовано необхідністю внесення вірних відомостей до граф митної декларації відповідно до прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості від 29 жовтня 2014 року № 500060001/2014/610213/2, згідно якого митна вартість імпортованого ТОВ товару збільшено з 90 569, 23 доларів США до 96 600, 00 доларів США.

Прийняття вказаних рішень Південною митницею Міндоходів про коригування митної вартості товарів та про відмову ТОВ у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації і стало підставами для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі прийняв рішення про корегування митної вартості та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом 1 ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до ч.1 та 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.57 МК України (глава 9) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості відповідач виходив з того, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані до митного органу для митного оформлення імпортованого товару всі необхідні документи, передбачені вищевказаними положеннями МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 23 липня 2014 року №CFC140723; рахунок - фактура (інвойс) від 26 серпня 2014 року №САС1411, копії митних декларацій країни відправлення; коносамент; пакувальний лист; сертифікат про походження товару; банківські виписки з рахунку щодо оплати вартості товару; довідка про транспортні витрати; довідка торгово-промислової палати щодо вартісних характеристик товару; карантинний дозвіл на імпорт та інші товарно-супровідні документи, зміст яких відповідає вимогам встановленим для митного оформлення товару.

Тому, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання відповідача на недостатність певних документів та наявність розбіжностей, як на підстави, що не дають змоги підтвердити митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), є необґрунтованими та такими, що суперечать обставинам справи та основним принципам здійснення державної митної справи (ст.8 МК України), зокрема, законності та додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання митниці на наявність суттєвих розбіжностей у поданих декларантом при розмитненні товару документах, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в ході розгляду справи апеляційним судом цим відповідачем не було надано жодного доказу наявності таких розбіжностей, які є дійсно суттєвими та які унеможливлюють визначення та підтвердження задекларованої ТОВ митної вартості товару, а посилання ДФС на ту обставину, що в зовнішньоекономічному договорі, комерційному інвойсі та у пакувальному листі різні підписи іноземного контрактоутримувача; в копіях митних декларацій країни відправлення зазначена інша товарна група товару - 2008, тоді як у МД позивача код товару за УКТЗЕД - не є такими, на наявністю яких неможливо встановити митну вартість товару за першим основним методом. Також відповідачем не було надано суду будь-яких пояснень стосовно того, яким чином витребувані у декларанта додаткові документи (виписки з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини) взагалі усунути виявлені митницею і суттєві, на його думку, такі розбіжності у поданих декларантом документах, як різні підписи іноземного контрактоутримувача, різні товарні групи в копіях митних декларацій країни відправлення та зазначення у цих деклараціях країни відправлення товарно-транспортного документу (коносаменту), який не має відношення до даної зовнішньоекономічної операції та переміщення вказаного товару через митний кордон України

Отже, підсумовуючи все вищевикладене та оцінюючи всі доводи сторін, колегія суддів надходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянтів на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Південної митниці Міндоходів та Одеської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук