Справа № 804/14177/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"09" червня 2015 р. справа № 804/14177/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2014 р. у справі № 804/14177/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Прокуратури Кіровського району м.Дніпропетровська (відповідач-1), Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (відповдіач-2)

про встановлення відсутності компетенції (повноважень), -

встановив:

09.09.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив встановити відсутність компетенції (повноважень) відповідачів на звернення з позовом до суду.

Постановою суду першої інстанції в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду вмотивована тим, що відповідач-2 у відповідності до вимог п.п. 16, 17 Порядку проведення перевірок енергоефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження № 64 від 04.08.2000 року, має право на звернення до суду з позовом про стягнення економічних санкцій, а відповідач-1 в такому разі набуває таке право у відповідності до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач-2 у відповідності до Положення про державну інспекцію з енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 29.06.2000 року не мав повноважень звертатись до суду з позовом про стягнення економічних санкцій, а таким чином і відповідач-1 не мав права виступати в інтересах суб'єкта владних повноважень, який не мав права на звернення до суду з позовом.

Просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача-1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник позивача повідомлений належним чином, про день, час та місце судового засідання до судового засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 04.12.2009 року відповідачем-2 проведено комплексну перевірку використання позивачем в особі ВСП «шахта Ювілейна» паливно-енергетичних ресурсів, за результатами якої складено акт перевірки № 15-5/3.21-136 від 04.12.2009 року, яким виявлено перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів внаслідок їх нераціонального використання.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем-2 винесено постанову про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів № 15-5/3.12-146 від 04.12.2009 року на суму 20200,65 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про енергозбереження» визначено, що державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється Державною інспекцією з енергозбереження згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає ці підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України, окремі споруди та інженерні об'єкти інших підприємств і установ, які використовуються для зазначених цілей. Державному контролю також підлягає правильність та ефективність використання цільових коштів, виділених з фонду енергозбереження для вжиття заходів щодо раціонального використання та економного витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Згідно п. 1 Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 29.06.2000 року Державна інспекція з енергозбереження є урядовим органом державного управління, що діє у складі НАЕР і йому підпорядковується.

Пунктом 9 Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 29.06.2000 року інспекція для реалізації покладених на неї завдань утворює за погодженням з Головою НАЕР територіальні органи у межах граничної чисельності працівників Інспекції.

У відповідності до п. 3 Положення про Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області № 211 від 08.10.2007 року визначено, що Територіальне управління інспекції здійснює контроль за додержанням нормативів витрат паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, установах і організаціях незалежно від форм власності; виконує інші функції, що випливають з покладених на територіальне управління завдань.

Згідно п. 16-17 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження № 64 від 04.08.2000 року підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування. У разі несплати підвищеної плати у зазначений термін грошова сума стягується в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не сплативши в добровільному порядку грошові кошти та не оскарживши в судовому порядку постанову № 15-5/3.12-146 від 04.12.2009 року, на підставі якої з позивача стягується сума фінансових санкцій в розмірі 20200,65 грн., відповідач-2 має право на звернення до суду з позовом про стягнення її в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, яка діяла на час виникнення спірних відносин, у випадках встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративним позовом про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності представництва інтересів держави в особі відповідача-2 відповідачем-1 у справі про стягнення економічних санкцій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори з приводу реалізації компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, можливі лише між суб'єктами владних повноважень. У випадку розгляду справи про стягнення коштів суд перевіряє наявність повноважень суб'єкта владних повноважень, як позивача в адміністративній справі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та постановив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2014 р. у справі № 804/14177/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко