Справа № 0870/9336/12 (872/2321/13)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/33592/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось до суду із позовом до Запорізької митниці про визнання противоправним та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів №112030000/2012/000093/1 від 03.04.2012 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.10.2011 року між ВАТ «Запоріжсталь» (Покупець) та компанією «Cargowest Limited» (Нова Зеландія - Продавець) було укладено контракт № ВП.1323.37515.11.92И, відповідно до якого Продавець взяв на себе зобов'язання поставити вугілля для виготовлення пиловугільного палива і вдування у домені печі на умовах DAF, кордон Російська Федерація/Україна, прикордонна станція Соловій/Тополі, а Покупець зобов'язався оплатити та прийняти продукцію відповідно до специфікацій до контракту, про що свідчить надана до суду копія контракту.

Відповідно до зазначеного контракту фірма «Cargowest Limited» у квітні 2012 року поставила ВАТ «Запоріжсталь» вугілля кам'яне бітумінозне ССОМСШ 0-50ММ загальною кількістю 2291,2 тони вартістю 144,00 дол. США за 1 тонну.

02.04.2012 ВАТ «Запоріжсталь» для проведення митного оформлення поставленого товару до Запорізької митниці було подано вантажну митну декларацію №112030000/2012/009999 в якій зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст.ст. 266, 267 МК України.

При поданні ВМД ВАТ «Запоріжсталь» було надано наступні документи: контракт №ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011; додатки до контракту №ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011 №1, №2, №3; специфікація №5 від 20.02.2012; інвойси №63 від 27.03.2012, №64 від 27.03.2012; сертифікати якості №1203228R Ku від 22.03.2012, №1203228 R Ku від 24.03.2012; висновок Запорізької торгово-промислової палати №22.2/119 від 31.01.2012; контракт №TTK-EC 27/01/2011 від 27.01.2011 між ТОВ Торгівельно-транспортна компанія «Кузбасс» (Росія) та фірмою EcoCoal Limited (Великобританія); додаток №54 від 29.02.2012 до контракту №TTK-EC 27/01/2011 від 27.01.2011; контракт №TC-CW 25/01/2011 від 25.01.2011 між компанією «Cargowest Limited» (Нова Зеландія) та фірмою «EcoCoal Limited» (Великобританія); додаток №17 від 01.03.2012 до контракту №TC-CW 25/01/2011 від 25.01.2011; договір №26/12-2011 від 26.12.2011 «Про комісію при транспорті товарів» між ТОВ «Инвест-Углесбыт» та ТОВ Торгівельно-транспортна компанія «Кузбасс»; лист ВАТ «Запоріжсталь» №93/2089522И від 17.11.2011 до Генерального директора компанії «Cargowest Limited» ОСОБА_4; лист компанії «Cargowest Limited» №224/11 від 18.11.2011 на адресу ВАТ «Запоріжсталь»; декларацію на товари 10608060/010312/0000180 від 01.03.2012; декларацію митної вартості №112030000/2012/009999 від 02.04.2012; Державні стандарти (ГОСТ Р 51586-2000, ГОСТ Р 51588-2000).

У Запорізької митниці виникли сумніви щодо заявленої митної вартості товару та на підставі п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» від 20.12.2006 №1766 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1766) митниця запросила ряд додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: відповідну бухгалтерську документацію; сертифікат про походження товару; копії первинних бухгалтерських документів, згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо; інші документи у підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Додаткові документи ВАТ «Запоріжсталь» не подало, оскільки вважає таку вимогу митниці необґрунтованою.

У зв'язку з наведеними обставинами Запорізькою митницею було здійснено митну оцінку товару за методом №6 (резервний), про що винесено відповідне Рішення про визначення митної вартості товару від 03.04.2012 №112030000/2012/000093/1.

Як вбачається зі змісту прийнятого рішення підставами неприйняття митної вартості визначеної декларантом є те, що метод №1 неможливо застосувати в зв'язку з відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. З декларантом проведено консультацію, за результатами якої прийнято рішення про неможливість використання методів №№2,3, у зв'язку з невідповідністю умов ст.ст. 268, 269 МК України. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару. Застосовано метод №6 у відповідності з вимогами статті 273 МК України. ВМД №112030000/2012/009723 від 30.03.2012, ВМД №209040000/2/1436 від 22.03.2012, ВМД №209040000/2/1447 від 23.03.2012.

05.04.2012 Запорізька митниця, враховуючи звернення позивача з листом від 04.04.2012 №95/2027677, прийняла рішення №07-04-10-24/4479 щодо можливості випуску товарів у вільний обіг під гарантійне зобов'язання у вигляді сплати до державного бюджету України суми податків та зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

ВАТ «Запоріжсталь» звернулось листом від 13.06.2012 №95/2046986 до Запорізької митниці із проханням переглянути рішення про визначення митної вартості товару та надало додаткові документи на підтвердження первино заявленої митної вартості, а саме: лист фірми «Cargowest Limited» №25/05 від 25.05.2012; лист ТОВ «Инвест-Углесбыт» №149/04 від 21.05.2012.

Проте, Запорізька митниця листом від 18.06.2012 №07-04-10-24/6537 повідомила позивача про неможливість застосування митної вартості за ціною контракту, оскільки додаткові документи для підтвердження рівня заявленої митної вартості товарів, які були затребувані на момент митного оформлення не були надані ВАТ «Запоріжсталь», що не дає можливості митному органу упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, у відповідності до ст. 259 МК України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Ст. 266 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою КМУ від 09.04.2008 №339 (був чинний на момент оформлення вантажу), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється відповідно до ст. 41 Митного кодексу України шляхом:

1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою КМУ від 20.12.2006 №1766; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю та оформлення результатів такого контролю визначається Держмитслужбою.

Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо рівня заявленої митної вартості, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Згідно з пунктом 11 Порядку декларування для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Аналіз наведених норм, а також Порядку здійснення контролю та Порядку декларування дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Порядком здійснення контролю передбачено, що послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення митного контролю і митного оформлення товарів визначається ДМСУ.

Відповідно до пункту 3 наказу ДМСУ від 24.06.2009 року № 602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.07.2009 року №669/16685, яким затверджено порядок роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси електронно-автоматизованої інформаційної системи ДМСУ (ЄАІС ДМСУ).

Враховуючи зазначені норми, колегія суддів дійшла висновку, що наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Враховуючи наявну у Єдиній автоматизованій системі Державної митної служби України інформацію про те, що вартість аналогічного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості (ВМД №112030000/2012/009723 від 30.03.2012 (Запорізька митниця); ВМД №209040000/2/1436 від 22.03.2012 (Львівська митниця); ВМД №209040000/2/1447 від 23.03.2012 (Львівська митниця), у митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару.

За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги посилання позивача на те, що він не мав можливості надати витребувані митницею додаткові документи з огляду на наступне.

Зовнішньоекономічний контракт №ВП.1323.37515.11.92И, укладений між ВАТ «Запоріжсталь» та компанією «Cargowest Limited», за яким ВАТ «Запоріжсталь» отримало товар, укладено у відповідності до Інкотермс-2000 та на умовах поставки DAF, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) передбачає обов'язок продавця на прохання, за рахунок і на ризик покупця, надати йому всіляке сприяння в одержанні будь-яких документів чи еквівалентних їм електронних повідомлень (інших, ніж зазначені в ст. А.8), що видаються чи передаються у країні відправлення та/або походження товару, яких може потребувати покупець для імпорту товару.

Підпунктом 6.5.1 пункту 6.5 контракту №ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011передбачено, що Продавець зобов'язаний надати Покупцю оригінал сертифікату походження Товару, виданого Торгівельно-Промисловою палатою країни походження Товару.

Крім того, пп. 6.5.1 контракту передбачено, що Продавець - компанія «Cargowest Limited» зобов'язалася надати ВАТ «Запоріжсталь» інші документи, необхідні для митного оформлення Товару.

Таким чином, ВАТ «Запоріжсталь» мало можливість запропонувати своєму контрагенту за договором надати каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару та інші документи і змусити його виконати цю вимогу.

Доводи позивача про те, що сертифікат про походження товару є комерційною таємницею виробника (лист №25/5 від 25.05.2012), є також необгррунтованими, оскільки його надання передбачено умовами контракту №ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011 та не може містити в собі конфіденційну інформацію, оскільки видається спеціалізованою організацією на товар, який є предметом зовнішньоекономічного контракту.

Крім того, в обґрунтування неможливості надання додаткових документів позивач посилається на надання відповідачу листа від компанії «Cargowest Limited» №25/5 від 25.05.2012. Разом з тим, компанія «Cargowest Limited» не є виробником товару, а ТОВ «Инвест-Углесбыт» зберігає комерційну таємницю та не має можливості надати первинні документи підприємства.

Також, висновок Запорізької ТПП від 31.01.2012 №22.2/119 долучений позивачем до ВМД не свідчить та не може підтверджувати обґрунтованість договірної вартості товару у розмірі 144 долари США за 1 тону, оскільки, по-перше, досліджений діапазон ринку товарів за період вересень-грудень 2011 року, а доставка товару здійснена у березні 2012 року, а ВМД та товаросупровідні документи надані у квітні 2012 року. Крім того, у висновку ТПП зазначений діапазон можливих цін вугілля між 130,00 до 175,00 дол. США за 1 тону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не міг бути застосований метод 2 через відсутність інформації про вартість операції з ідентичними товарами, які продавались на експорт в Україну час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Метод №3 не міг бути застосований через те, що а ні митний орган, а ні декларант не володів інформацією про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавались на експорт в Україну і час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Методи №4,5 не застосовані через відсутність документально підтвердженої інформації про ціни товарів найбільшої партії оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) імпортних товарів, що продається на території України та цілої низки компонентів (витрат на виплату комісійних, звичайних торговельних надбавок, суми прибутку та загальних витрат; звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат; сум ввізного (імпортного) мита, податків, зборів та інших обов'язкових платежів, що підлягають сплаті в Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом) чи продажем (відчуженням) товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої позивачем митної вартості товару, у зв'язку з чим митним органом було правомірно витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

У зв'язку з ненаданням витребуваних додаткових документів, митним органом було правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару з обґрунтуванням неможливості застосування попередніх методів.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" відхилити, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: