Справа № 804/5362/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 р. Справа № 804/5362/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Санаторій "ОСОБА_5" імені ОСОБА_6 закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укпрофоздоровниця" до Верхньодніпровської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Під час невиїзної документальної перевірки позивача встановлено порушення:
нереальність здійснення господарських операцій ДП «Санаторій «ОСОБА_5» імені ОСОБА_6 і ТОВ «Авальбудсервіс»;
порушення п. 198.1., п. 198.2, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 р., з наступними змінами і доповненнями, що призвело до завищення податкового кредиту за серпень 2014 року на загальну суму 51 949,50 грн.
За результатами вказаної перевірки складено акт № 1405/04-16-22-01- 32365106 від 19.11.2014 р. Акт не був підписаний з причини незгоди із висновками контролюючого органу.
ДП «Санаторій «ОСОБА_5» імені ОСОБА_6 ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укпрофоздоровниця» було отримано поштою податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03.12.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 77 925 грн. 00 копійок, у т.ч. за основним платежем 51 950 грн. 00 копійок, штрафні (фінансові) санкції 25 975 грн. 00 копійок.
Податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач посилається на ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні та пояснив, що між позивачем та ТОВ «Авальбудсервіс» укладено угоди № 0816 від 26 серпня 2014 року та № 0818 від 26 серпня 2014 року.
За даними договорами замовник (позивач) доручає, а підрядник (ТОВ «Авальбудсервіс») виконує благоустрій території біля клубу-їдальні та корпуса №1 ДП Санаторій "Славутич" імені ОСОБА_6 ЗАТ "Укпрофоздоровниця" в м. Верхньодніпровську.
Однак, у наданих на перевірку актах відсутні достатні відомості, що унеможливлює визнати акт як первинний документ.
Крім того, підприємством до перевірки не надано платіжних доручень.
Також договори укладені та підписані не керівником ТОВ «Авальбудсервіс».
ТОВ «Авальбудсервіс» не має достатньо основних фондів та робітників для здійснення господарських операцій (з надання послуг з заміни покрівлі контори та благоустрою території біля клубу-їдальні та корпуса №1), що в свою чергу свідчить про нереальність здійснення господарських операцій між ДП Санаторій «Славутич» імені ОСОБА_6 ЗАТ «Укпрофоздоровниця» та ТОВ «Авальбудсервіс».
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, судом встановив наступне.
Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань господарських відносин з ТОВ «Авальбудсервіс» за серпень 2014 року.
В результаті перевірки складено акт від 19.11.2014 р. №1405/04-16-22-01-32365106, яким встановлено нереальність здійснення господарських операцій в частині придбання ДП Санаторій «Славутич» ім. Б.В. Пашковського послуг у ТОВ «Авальбудсервіс».
Встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.
Судом також встановлено, що між позивачем та ТОВ «Авальбудсервіс» укладено угоди № 0816 від 26 серпня 2014 року та № 0818 від 26 серпня 2014 року.
Згідно договору № 0816 від 26 серпня 2014 р. замовник (позивач) доручає, а підрядник (ТОВ "Авальбудсервіс") виконує благоустрій території біля клубу-їдальні та корпуса №1 ДП Санаторій "Славутич" імені ОСОБА_6 ЗАТ "Укпрофоздоровниці" в м. Верхньодніпровську.
Згідно договору № 0818 від 26 серпня 2014 року замовник (позивач) доручає, а підрядник (ТОВ "Авальбудсервіс") виконує заміну покрівлі контори ДП Санаторій "Славутич" імені ОСОБА_6 ЗАТ "Укпрофоздоровниця" в м Верхньодніпровську.
В ході перевірки встановлено, що в акті приймання виконаних будівельних робіт відсутні реквізити передбачені наказом Мінрегіонбуду України від 4 грудня 2009 р. №554, а саме відсутній номер акту, номер, дата договору по якому виконувались роботи, адреса проведення робіт, ПІБ осіб які підписали акт, дати здачі та дати прийняття робіт.
Відсутність вищевказаних відомостей унеможливлює визнати акт як первинний документ.
Крім того, позивачем до перевірки не надано платіжних доручень, які б підтверджували перерахування коштів ТОВ "Авальбудсервіс". Вказані платіжні доручення не було надано і суду.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виданої 06.05.2014 року Державною реєстраційною службою України серії АД №238764 особа, яка має право підписувати договори вказано керівника ТОВ "Авальбудсервіс" - ОСОБА_7.
В преамбулі договорів вказано, що підрядником є ТОВ «Авальбудсервіс», в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту", але договори підписані ОСОБА_9
Згідно Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, поданого ТОВ «Авальбудсервіс» на підприємстві в серпні 2014 року працювали 4 робітники (ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13).
Крім того, контрагент позивача - ТОВ «Авальбудсервіс» не має достатньо основних фондів та робітників для здійснення господарських операцій (з надання послуг з заміни покрівлі контори та благоустрою території біля клубу-їдальні та корпуса №1), що в свою чергу свідчить про нереальність здійснення господарських операцій між ДП Санаторій «Славутич» імені ОСОБА_6 ЗАТ «Укпрофоздоровниця» та ТОВ «Авальбудсервіс».
Згідно актів виконаних робіт за період з 26.08.14 по 31.08.14 (6 днів) на обєм робіт використано 4 959 людино/годин. Якщо підрахувати затрати часу на виконані роботи то 4 працівники, працюючи 24 години на добу, щоб відпрацювати 4959 людино/годин повинні працювати 52 дні. Даний факт унеможливлює здійснення таких господарських операцій та несе ознаки її нереальності стосовно врахування реального часу здійснення операцій.
Крім того, за умовами вищевказаних договорів, які в свою чергу є ідентичні, п.3.1 передбачено, що замовник здійснює оплату виконаних робіт на підставі:
- довідки вартості виконаних підрядних робіт та витрат (форма КБ-3);
- акта прийому виконаних підрядних робіт (форма КБ-2);
- рахунків підрядника.
Згідно пп 5.2 п.5 договору здача-прийомка робіт проводиться щомісячно та оформлюються довідками вартості виконаних підрядних робіт та витрат (форма КБ-3), акта прийому виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), комплектом виконаної документації в відповідності з вимогами проектно-кошторисної документації.
Однак, з вищезазначених документів на перевірку наданий тільки акт приймання, але і останній не може бути прийнятий до уваги, оскільки не відповідає ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Представник позивача в судовому засіданні не заперечував, що на перевірку були надані не всі документи, які стосуються взаємовідносин позивача та ТОВ "Авальбудсервіс", а також надано було документи, які були оформлені неналежним чином.
Допитаний в якості свідка в судовому засіданні заступник керівника позивача ОСОБА_5 пояснив, що працівники ТОВ "Авальбудсервіс" працювали сім днів та викладали тротуарну плитку на території санаторію і ремонтували дах на адміністративному корпусі. Він особисто підписував акт виконаних робіт.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996- XIV ( далі Закон-№996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 1 ст. 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податку зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського опіку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, визначеними першим абзацом цього пункту.
Відповідно до п. 44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.
Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п.198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Тому, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Отже, лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Крім того, слід вказати, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій.
При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо). Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також, у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу, тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка, тощо).
Враховуючи, що позивачем не було надано на перевірку первинні документи, які б належним чином підтверджували виконання робіт ТОВ "Авальбудсервіс", а документи, які були надані на перевірку не відповідали вимогам чинного законодавства, на перевірку та до суду не було надано копії платіжних доручень, які б підтверджували факт перерахування коштів ТОВ "Авальбудсервіс", та враховуючи неможливість вищевказаного підприємства виконати роботу, що передбачена договорами, протягом семи днів, суд погоджується з висновками податкової інспекції про непідтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Авальбудсервіс".
У зв'язку з цим суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 08 липня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 08 липня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1