Справа № 826/10028/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2015 року 11:10 № 826/10028/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Конті»
до Державної фіскальної служби України
провизнання недійсною індивідуальної податкової консультації від 01 грудня 2014 року № 7728/6/99-99-15-03-02-15,

за участю представників сторін:

від позивача: Чемемісова О.А.

від відповідача: Петричук І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Виробниче об'єднання «Конті» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною податкової консультації від 01.12.2014 №7728/6/99-99-15-03-02-15, надану на запит №1695/11/517 від 28.10.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкова консультація 01.12.2014 №7728/6/99-99-15-03-02-15 на запит позивача, суперечить нормам податкового законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, вказала, що висновки контролюючого органу є хибними.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з огляду на його необґрунтованість, оскільки на всі запитання приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Конті» державною фіскальною службою України надано мотивовану відповідь в межах своєї компетенції.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 26.06.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Виробниче об'єднання «Конті» звернулось до Державної фіскальної служби України із запитом «Про надання індивідуальної податкової консультації» №1695/11/517 від 28.10.2014.

Платник податків із посиланням на норми статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VІІ від 02.09.2014, Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2015, просив надати податкову консультацію з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства в частині порядку оплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, які розташовані на території міста Донецька, місті Горлівки та міста Макіївки Донецької області, які знаходяться у веденні АТ «ВО «Конті» на підставі договорів оренди та/або в постійному користуванні, незалежно від норм пункту 7.3 Податкового кодексу України, до дати набрання чинності Указом Президента про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

У відповідь на вищезазначений запит Державною фіскальною службою України листом від 01.12.2014 №7728/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що на сьогодні не розроблено порядку застосування, вказаних в статті 6 Закону №1669-VІІ пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України, а також роз'яснено право звернення щодо розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань або податкового боргу.

Позивач не погоджуючись із наданою податковою консультацією, як такою, що не відповідає нормам підпункту 4.1.6. пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VІІ від 02.09.2014, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 191.1.28 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, як надання податкових консультацій відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України встановлено, що податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до пунктів 52.4 та 52.5 Податкового кодексу України, консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

У пункті 53.1 статті 53 Податкового кодексу України визначено наслідки застосування податкових консультацій, а саме: не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Згідно із статтями 67 та 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Пунктом 30.9 статті 30 Податкового кодексу визначено, що податкова пільга надається шляхом, зокрема, звільнення від сплати податку та збору.

15.10.2014 набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII (далі по тексту - Закон №1669-VII), яким визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у цій зоні або переселилися з неї під час проведення антитерористичної операції.

У розумінні абзацу 1 частини 1 вказаного Закону №1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 N405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно статті 6 Закону №1669-VII зазначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

З аналізу зазначеного, чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом №1669-VII установлено певні пільги та фактично передбачено звільнення суб'єктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками на час проведення антитерористичної операції.

Проте, для реалізації таких пільг необхідною умовою є наявність порядку застосування вказаних у статті 6 Закону №1669-VII.

На підставі пункту 30.5 статі 30 Податкового кодексу України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

При цьому, пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України регламентовано, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Втім, на час звернення позивача за податковою консультацією та розгляду даної справи відповідний порядок не врегульований та не внесено змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, при розгляді питання сплати за користування земельними ділянками осіб, на яких поширюється дія Закону №1669-VII, слід керуватися виключно нормами Податкового кодексу України.

Також, статтею 10 Закону №1669-VII вказано, що підтвердження обставин непереборної сили Протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Суду не надано доказів наявності зазначеного сертифікату у позивача.

Крім того, у разі існування ймовірності несвоєчасної сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) або відсутності можливості їх сплати у зв'язку з непередбачуваними обставинами, платник податків може, у відповідності до норм пункту 100.2 статті 100 Податкового кодексу України, скористатися правом на розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу), порядок та умови надання якого зареєстрований наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 №574 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1853/24385.

Отже, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, враховуючи відсутність відповідного порядку застосування, вказаних у статті 6 Закону №1669-VII пільг, суд зазначає про відсутність як у суду так і контролюючого органу визначених законом повноважень на встановлення нових норм права шляхом постановлення судового рішення або надання нової податкової консультації, що суперечило б конституційним засадам розподілу влади в України шляхом здійснення повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в частині другій статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що податкова консультація контролюючого органу була надана позивачу в межах його запиту та в межах повноважень державної фіскальної служби України, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У позові приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Конті» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді І.М.Погрібніченко

В.П. Шулежко

Постанова у повному обсязі виготовлена 20.07.2015.