Справа № 127/8849/15-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/8849/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАНК" на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАНК" до Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради, виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Під час судового засідання представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду І інстанції без змін з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, створеною відповідачем комісією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства при використанні земель м. Вінниці товариством з обмеженою відповідальністю «Віанк», розташованих по вул. Фрунзе, 4 в м. Вінниці.

За результатами перевірки складено акт від 30 серпня 2013 № 295/9-03-14. Під час перевірки встановлено, що документи, які посвідчують право власності, право користування земельною ділянкою під залізничними коліями у позивача відсутні, що не відповідає вимогам ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи вищевикладене, позивачу в акті перевірки рекомендовано звернутись до Вінницької міської ради щодо оформлення правовстановлюючих документів та сплатити плату за фактичне використання земельної ділянки по вул.Фрунзе, 4 в м. Вінниця.

Про вжиті заходи та їх результати необхідно було повідомити письмово Департамент самоврядного контролю в 30-денний термін.

Позивачем надано письмові пояснення від 30 серпня 2013 року за вих. № 11, в яких повідомлено що, товариство на даний час не використовує земельну ділянку під залізничними коліями в зв'язку із відсутністю виробничої діяльності. Також зазначено про зобов'язання сплачувати земельний податок згідно чинного законодавства.

27 травня 2014 року за вих. № 00-00-019-21553 Департаментом архітектури, містобудування та кадастру надано доповідну записку Департаменту самоврядного контролю про те, що на виконання доручення заступника міського голови виконано обстеження земельної ділянки у м. Вінниці по вул. Фрунзе, 4 під залізничними коліями, які належать позивачу та складено схему. Відповідно до вказаної доповідної записки, площа земельної ділянки складає 2,9188 га.

Крім того, листами Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 21 серпня 2014 року за вих. № 18809/10/15-3 та від 16 жовтня 2014 року за вих. № 23617/10/15-3 повідомлено, що позивач сплачує земельний податок лише за земельну ділянку, площею 265,5 кв.м та не здійснює нарахування і плату земельного податку за земельну ділянку площею 2,9188 га, на якій розташовано залізничні під'їзні колії, чим порушує норми ст. 206 Земельного кодексу України.

Розрахунок розміру збитків здійснено Департаментом комунальних ресурсів Вінницької міської ради (а.с. 63).

З огляду на вищевикладене, комісією по визначенню збитків 29 жовтня 2014 року розглянуто матеріали по розрахунку збитків, які нанесені позивачем внаслідок неодержання Вінницькою міською радою доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, площею 2,9188га (для потреб залізничного транспорту) по вул. Фрунзе, 4 в м. Вінниці, протягом 425 днів, за період з 30 серпня 2013 року - з моменту вручення представнику TOB «Віанк» акту перевірки, по 29 жовтня 2014 року - по день, коли відбулось засідання Комісії, та вирішено, що підлягають відшкодуванню збитки в розмірі 134504,24 грн. (сто тридцять чотири тисячі п'ятсот чотири гри. 24 коп.).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2426 від 06 листопаду 2014 року затверджено акт визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям позивачем земельної ділянки.

Вважаючи дії відповідачів, протиправними позивач звернувся до суду.

Суд І інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що земельна ділянка, загальною площею 2,9188 га, є комунальною власністю територіальної громади та фактично використовується позивачем для потреб залізничного транспорту, без оформлення правовстановлюючих документів та сплати загальнодержавного податку в повному обсязі.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно ст. 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Як з'ясовано при розгляді справи, відповідачі при визначенні розміру збитків керувались, серед іншого, Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року (далі Порядок).

Положеннями пункту 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Пунктом 3 Порядку визначено перелік збитків, які підлягають відшкодуванню.

Так, відшкодуванню підлягають:

- вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво;

- вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень;

- вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень;

- вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд;

- понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи;

- інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому зазначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Представник відповідачів у судовому засіданні наголошував на тому, що збитки завдані відповідачу, внаслідок тимчасового зайняття позивачем залізничними коліями земельної ділянки у вигляді неодержаного доходу.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення:

а) укладення угод з порушенням земельного законодавства;

б) самовільне зайняття земельних ділянок;

в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами;

г) розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, що негативно впливають на стан земель;

ґ) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням;

д) порушення строків повернення тимчасово займаних земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням;

е) знищення межових знаків;

є) приховування від обліку і реєстрації та перекручення даних про стан земель, розміри та кількість земельних ділянок;

ж) непроведення рекультивації порушених земель;

з) знищення або пошкодження протиерозійних і гідротехнічних споруд, захисних насаджень;

и) невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту;

і) відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

ї) ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них;

й) порушення строків розгляду заяв щодо відведення земельних ділянок;

к) порушення строку видачі державного акта на право власності на земельну ділянку.

Як вбачається з даної норми, така підстава для відповідальності, як тимчасове зайняття земельної ділянки відсутня.

У той же час, ч. 2 ст. 211 ЗК України визначає, що Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення земельного законодавства.

Проте, норму Закону, яка б визначала відповідальність за тимчасове зайняття земельної ділянки представником відповідачів не зазначено.

Формулу визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки встановлено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що додається, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25 липня 2007 року (далі - ОСОБА_3).

Так, відповідно до п. 1 ОСОБА_3, вона спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Обґрунтовуючи причини не застосування ОСОБА_3, представник відповідачів вказав на те, що у даному випадку відсутнє самовільне зайняття позивачем земельної ділянки, а має місце тимчасове зайняття позивачем земельної ділянки. Свою позицію представник відповідачів обґрунтував п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17 травня 2011 року.

Проте, суд не погоджується з такими доводами представника відповідача, оскільки висновки вищого суду стосуються нерухомого майна, а в даному випадку спір стосується залізничних колій, які не можуть розглядатись, як нерухоме майно.

При вирішенні справи суд керувався також тим, що відповідачами не надано належних доказів на підтвердження перебування у власності позивача залізничних колій протягом часу за який нараховані збитки. В той же час, представниками позивача надані докази, що частина колій належить іншим особам, а тому нарахування збитків лише позивачу є безпідставним. Таким чином, достовірний розмір земельної ділянки, що використовується позивачем не визначено.

Також суд враховує те, що акт перевірки складено 30 серпня 2013 року, а рішення виконавчого комітету, яким затверджено акт про визначення позивачу розміру збитків прийнято 06 листопада 2014 року. При цьому, збитки розраховані за період з 30 серпня 2013 року по 29 жовтня 2014 року, тобто за період, який актом перевірки не охоплювався.

Враховуючи вищевикладене, розрахунок збитків ґрунтується на припущеннях та складений з порушеннями законодавства. Відтак, колегія суду вважає за необхідне визнати протиправними дії Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради по складанню розрахунку збитків, який необхідно сплатити ТОВ "ВІАНК" за використання земельної ділянки в м. Вінниці, по вул. Фрунзе, 4 станом на 29 жовтня 2014 року, та як наслідок визнати протиправним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2426 від 06 листопада 2014 року в частині затвердження акту визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки міста ТОВ "ВІАНК" (додаток до рішення №2).

У задоволенні позовної вимоги щодо визнання дій виконавчого комітету Вінницької міської ради по затвердженню акту визначення розміру збитків від 29 жовтня 2014 року, складеного комісією по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки, колегія суду вважає за необхідне відмовити з огляду на те, що вказана вимога не є належним способом захисту порушеного або оспорюваного права, оскільки такий захист здійснюється шляхом надання оцінки оскаржуваному рішенню відповідача.

Отже, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задовольнити з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАНК" задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради по складанню розрахунку збитків, який необхідно сплатити ТОВ "ВІАНК" за використання земельної ділянки в м. Вінниці, по вул. Фрунзе, 4 станом на 29 жовтня 2014 року.

Визнати протиправним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2426 від 06 листопада 2014 року в частині затвердження ОСОБА_4 визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки міста ТОВ "ВІАНК" (додаток до рішення №2).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ТОВ "ВІАНК" судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 липня 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

ОСОБА_5