Справа № 2а-15693/11
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2011 року. Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі: головуючого - судді Савічева В.О.

при секретарі - Штепа О.В.

з участю сторін: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну позовну заяву ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування пункту 1.3 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.05.2011 р. № 400 та зобов'язання прийняти рішення,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним адміністративним позовом.

В позові вказувала, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. З метою здійснення підприємницької діяльності нею було прийнято рішення про переведення належної їй квартири до нежитлового фонду, з метою подальшої її реконструкції під магазин. Питання переведення житлових приміщень в нежитлові в м.Кременчуці регламентується Порядком переведення житлових приміщень (квартир, будинків), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові затвердженим рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31.08.2010 р. Відповідно до вищевказаного порядку вона звернулась до відповідача з заявою на ім'я міського голови, при цьому до заяви нею було додано всі необхідні документи, перелік яких визначений вищевказаним Порядком.

20.05.2011 р. Відповідачем було прийнято рішення № 400 «Про надання дозволу на переведення жилих приміщень квартир із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці». Відповідно до пп. 1.3 зазначеного рішення, їй було відмовлено в наданні дозволу на переведення належної їй квартири до нежитлового фонду з метою подальшої її реконструкції для розміщення в ній обєкту непромислового характеру. Відповідно до п. 2 зазначеного рішення, Відповідачем було наведено підставу відмови в наданні дозволу на переведення належної їй квартири до нежитлового фонду, а саме вказано, що «заявники не надали документів, що свідчили б про непридатність квартир для проживання. Необхідність їх переведення в нежитловий фонд не обумовлюється крайньою необхідністю чи іншими надзвичайними обставинами. Бажання заявників змінити статус житлових приміщень на приміщення для підприємницької діяльності не є винятковим випадком в розумінні ст. 8 Житлового кодексу УРСР». Вважає відмову відповідача в наданні дозволу на переведення належної їй квартири з житлового до нежитлового фонду з підстав викладених в п. 2 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.05.2011 року № 400 не правомірною, а зазначене рішення таким, що підлягає скасуванню оскільки квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності, тобто в розумінні ст. 4 ЖК Української РСР, належна їй квартира відноситься до приватного житлового фонду внаслідок чого відповідачем, на її думку, неправомірно було застосовано норму ст. 8 ЖК Української РСР, яка стосується виключно до будинків і квартир державного і громадського житлового фонду. Вважає, що прийняття Відповідачем рішення від 20.05.2011 р. № 400 «Про надання дозволу на переведення жилих приміщень квартир із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці», а саме пп. 1.3 призвело до порушення її особистих прав, як власника квартири, що виражається в обмеженні її права розпоряджатись належним їй майном, як складової частини права власності

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви позивач ОСОБА_3 просила суд скасувати п. 1.3 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.05.2011 р. № 400 «Про надання дозволу на переведення жилих квартир із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці», зобовязати виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області прийняти рішення, яким надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 дозвіл на переведення жилого приміщення квартири № 41 в будинку № 83/1 по вул. 60-річчя Жовтня в м.Кременчуці в нежитловий фонд для використання під адміністративно-торгове приміщення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви.

Представник відповідача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_2 при вирішенні позову по суті поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне.

Статтею 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушенні її права, свободи чи інтереси.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішені справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений 21.09.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, що знаходиться в м.Кременчуці, Полтавської області. Право власності позивача ОСОБА_3 на вказану квартиру зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить відповідна відмітка на зворотній стороні договору купівлі-продажу.

28.12.2010 р. позивачем ОСОБА_3 був отриманий акт № 9 «Про переведення квартири № 41 житлового будинку № 83/1 по вул. 60-річчя Жовтня із жилого в нежилий фонд». Відповідно до зазначеного акту, комісія вважає можливим надати згоду на переведення самовільно перепланової квартири та окремого входу до квартири № 41 по вул. 60-річчя Жовтня, 83/1 у нежитлові приміщення у зв'язку із недодержанням санітарних норм (житлові приміщення громадського призначення повинні обладнуватись системами газопостачання згідно з нормами проектування приміщень відповідно до ДБН В2.5-20). Крім того комісією в акті зазначено, що згідно з Порядком переведення житлових приміщень (квартир, будинків), що належать на праві власності юридичним особам або фізичним особам у нежитлові в м.Кременчуці, затвердженим рішенням сесії міської ради 31 серпня 2010 року необхідно визнати можливим використовувати приміщення квартири № 41 по вул. 60-річчя Жовтня, 83/1 не за функціональним призначенням (під адміністративно-торгово-побутове приміщення) за умови дотримання вимог нормативно правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм та правил, то що.

Також 17.11.2010 року позивачем ОСОБА_3 було отримано лист за вих. № 184/02 відповідно до якого КГЖЕП «Автозаводське» не заперечує проти переведення квартири АДРЕСА_3 з житлового фонду в нежитловий після отримання дозволу міськвиконкому.

25.01.2011 р. позивачем ОСОБА_3 було отримано розписку від гр. ОСОБА_5, як власника квартири АДРЕСА_4 та від гр. ОСОБА_6, як власника квартири № 40 у цьому ж будинку відповідно до яких вказані громадяни, як власники квартир, що суміжні з квартирою № 41 в буд. № 83/1 по вул. 60 років Жовтня в м.Кременчуці не заперечують проти реконструкції квартири АДРЕСА_5 під магазин промислових товарів або офісне приміщення з прибудовою окремого входу з боку вулиці по центральній дорозі. Зазначені розписки завірені директором КГЖЕП «Автозаводське» та їх копії знаходяться в матеріалах справи.

Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_3, а також інших громадян, щодо надання дозволу на переведення квартир із житлового в нежитловий фонд з метою реконструкції для розміщення в них обєктів непромислового характеру було прийнято рішення № 400 від 20.05.2011 р. пп. 1.3 якого ОСОБА_3, як власнику квартири АДРЕСА_6 було відмовлено в наданні дозволу на переведення жилих приміщень квартир із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці з метою реконструкції для розміщення в них обєктів непромислового характеру з посиланням на те, що заявники не надали документів, що свідчили б про непридатність квартир для проживання. Необхідність їх переведення в нежитловий фонд не обумовлюється винятковістю, крайньою необхідністю чи іншими надзвичайними обставинами. Бажання заявників змінити статус житлових приміщень на приміщення для підприємницької діяльності не є винятковим випадком в розумінні ст. 8 Житлового кодексу УРСР.

Стаття 8 Житлового кодексу УРСР визначає, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 вищевказаного Кодексу житловий фонд включає в тому числі і жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

Враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений 21.09.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2, що знаходиться в м.Кременчуці, Полтавської області та право власності позивача на зазначену квартиру зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ», зазначена квартира в розумінні ст. 4 ЖК Української РСР відноситься до приватного житлового фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1,2 ст. 319 вищевказаного Кодексу визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд має право прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Також зазначеною нормою статті визначено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладені обставини і підстави, беручи до уваги неподання представником відповідача доказів щодо правомірності постановлення оскаржуваного акту (рішення), суд прийшов до висновку, що приймаючи рішення від 20.05.2011 р. № 400 Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради було безпідставно застосовано ст. 8 ЖК Української РСР, що призвело до порушення прав позивача ОСОБА_3 на вільне користування та розпорядження власністю останньої квартирою № 41 в будинку № 83/1 по вул. 60 річчя Жовтня в м.Кременчуці та позбавляє позивача можливості використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, а тому порушує права позивача щодо розпорядження належним їй майном як складової частини права власності, внаслідок чого даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-14,17,69-71,158-163,171 КАС України, ст.ст. 4, 8 ЖК Української РСР, ст.ст. 21,316,319,230 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати п. 1.3 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.05.2011 р. № 400 «Про надання дозволу на переведення жилих квартир із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці»,

Зобовязати виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 дозвіл на переведення жилого приміщення квартири № 41 в будинку № 83/1 по вул. 60-річчя Жовтня в м.Кременчуці в нежитловий фонд для використання під адміністративно-торгове приміщення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: