Справа № 826/6296/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року м. Київ № 826/6296/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
до третя особаТовариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Будуймо» Головне управління юстиції у м. Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання недійсними установчих документів, запису про проведення державної реєстрації та припинення юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Будуймо» (дала по тексту ТОВ «ВБК «Будуймо»), третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним статуту відповідача, запису про проведення державної реєстрації та припинення юридичної особи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що засновник та керівник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 фінансово-господарських документів не складала, звітних документів до контролюючих органів на подавала, своїх повноважень як керівник юридичної особи не реалізовувала, що підпадає під ознаки фіктивної діяльності суб'єкта господарювання відповідно до ст. 55-1 Господарського кодексу України. Відтак наявні підстави для визнання недійсним запису про державну реєстрацію товариства, установчих документів підприємства та припинення юридичної особи (відповідача) з підстав, що не пов'язані з банкрутством.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Заяв про розгляд справи без його участі та/або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно відмітки відділу документального обігу, контролю та забезпечення звернення громадян 15.06.2015 р. третьою особою надані письмові пояснення по справі, згідно з якими у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів відповідача. Разом з тим, відповідальність за достовірність відомостей, що вносяться до Єдиного державного реєстру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV» (далі - Закон № 755-IV) покладена на заявників.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ТОВ «ВБК «Будуймо» зареєстровано Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві 01.04.2014 р. за адресою: 01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 3, оф. 1.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців керівником відповідача з 29.04.2014 р. є ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ просить визнати недійсним запис про державну реєстрацію № 0053401, визнати недійсним статут ТОВ «ВБК «Будуймо» та припинити юридичну особу, зазначаючи про те, що згідно пояснень директора, наданих в податковій міліції 27.11.2014 р., остання за винагороду зареєструвала на своє ім'я підприємство, не маючи наміру займатися господарською діяльністю, ніяких документів не підписувала та діяльності від імені підприємства не проводила. За повідомленням ДПІ місцезнаходження відповідача за юридичною адресою не встановлено.

Податковий орган дійшов висновку про порушення відповідачем законних інтересів держави, а тому вважає, що відповідно до законодавства до нього необхідно застосувати адміністративно-господарську санкцію у вигляді визнання недійсним запису про державну реєстрацію, визнання недійсним статуту та припинення юридичної особи.

Дослідивши позовні вимоги ДПІ, суд прийшов до висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з огляду на наступне.

Законом, що регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб та також фізичних осіб - підприємців є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV.

Згідно ст. 4 Закону № 755-IV під поняттям державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців слід розуміти засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 755-IV передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Порядок державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи врегульовано ст. 38 Закону № 755-IV.

Так, ч. 2 цієї статті встановлено, що підставами для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Обставини, які відповідно до цієї норми є підставами для припинення юридичної особи, підлягають встановленню в судовому процесі як підстава для прийняття рішення про припинення юридичної особи та не є предметом самостійних позовних вимог.

З огляду на викладене, визначальним для припинення юридичної особи є визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом, а самі по собі установчі документи (статут) без державної реєстрації не мають юридичного значення та не тягнуть жодних юридичних наслідків щодо створення та припинення юридичної особи.

Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання недійсним статуту відповідача не може бути самостійною вимогою, оскільки в силу положення ст. 38 Закону № 755-IV установчі документи підлягають правовій оцінці в справі з іншими позовними вимогами, зокрема у справі про припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством такої юридичної особи. Визнання недійсними установчих документів законом не вимагається. Висновок суду про невідповідність цих документів вимогам чинного законодавства має міститися у мотивувальній, а не резолютивній частині судового рішення. Відтак, вказана позовна вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги ДПІ про визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації, суд зазначає наступне.

Право звернення до суду податкового органу щодо припинення юридичної особи передбачено Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Так, відповідно до пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України ДПІ надано право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Разом з тим, п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Враховуючи наведене, у податкового органу відсутні повноваження на звернення до суду з вимогою про скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Водночас, суд зазначає, що завданнями податкових органів є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності є одним із заходів, спрямованих на запобігання порушенню податкового законодавства або його припиненню.

Так, позивач зазначає про порушення інтересів держави та посилається на вирок суду стосовно ОСОБА_1 - ОСОБА_2, за яким визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, суд не приймає даний вирок суду в якості доказу, оскільки у наданому вироку затверджена угода ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Миколаївської області про визнання винуватості. Водночас, вказаним вироком суду не встановлена фіктивність ТОВ «ВБК «Будуймо».

Крім того, при вирішенні питання щодо звернення до суду щодо припинення юридичної особи з метою захисту інтересів держави суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим, визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Системний аналіз положень ст.ст.20, 67 Податкового кодексу України, ст. 38 Закону № 755-IV дає пререлік підстав щодо наявності у податкового органу повноважень на звернення до суду із позовними вимогами про припинення юридичної особи, зокрема неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

А відтак податкові органи мають право звертатися до суду з позовною заявою про припинення юридичної особи виключно у випадках, прямо передбачених законом, з метою виконання покладених на них завдань і функцій

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази неподання відповідачем протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону або наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позовної вимоги про припинення ТОВ «ВБК «Будуймо» відсутні.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що посилання, наведені позивачем не доводять наявності фактів порушення відповідачем охоронюваних законом прав держави, а позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Будуймо», за участю третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними установчих документів, запису про проведення державної реєстрації та припинення юридичної особи відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук