Справа № 2-а-5489/11
Суддя: Задорожний В. П.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія справа №- 2-а-5489/11 року
ПОСТАНОВА

іменем України

14.11.2011 року

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Задорожний В.П., відповідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України розглянувши в порядку скороченого провадження, одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області про визнання дій суб 'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити дії на підставі Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з 18.11.2004 року-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 08.06.2011 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області просить: 1) визнати дії відповідача неправомірними щодо невиплати щомісячної державної соціальної доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; 2) зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії, щомісячної державної соціальної доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Позов обгрунтовує тим, що перебуває на обліку у відповідача. Вважає, що відповідач нараховує і виплачує пенсію не у відповідності із вимогами ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у неналежному розмірі. В звязку із викладеними обставинами просить визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати доплати до пенсії, зобовязати відповідача нараховувати та виплачувати пенсію відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 18.11.2004 року по день припинення такого права.

Відповідач подав до суду заперечення в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки щомісячна державна соціальна доплата до пенсії виплачувалась відповідно до діючої Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року в установлених розмірах бюджетних призначень.

Також в запереченні вказано, що 19.06.2011 року згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 20011 рік" від 14.06.2011 року №3491-VI набули чинності зміни, що внесені до ст.ст.39,59,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ, статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" згідно зазначених змін розмір виплат визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеного закону прийнята постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" від 06 липня 2011 року № 745, яка набрала чинності 23.07.2011 року, нею установлено інший розмір пенсійних виплат, який підлягає застосуванню з 23.07.2011 року.

Ухвалою судді від 14.11.2011 року позов у частині вимог позивачки за період з 18.11.2004 року по 07.12.2010 року включно залишено без розгляду, як поданий після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області де і отримує пенсію.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний статус дітей війни" від 18.11.2004 року, дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої Світової війни (02.09.1945р.) було менше 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 25 серпня 1934 року, та має статус "Дитини війни", що підтверджуєця копією паспорта та копією пенсійного посвідчення, згідно якого вона є пенсіонером за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп) дітям війни виплачується щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове Державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймається територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Згідно з положеннями ч.4 статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка в силу ст.22 Конституції України не може бути обмежена або скасована.

При розгляді справи було встановлено, що відповідач всупереч вимогам ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" нараховував та виплачував позивачці доплату до пенсії в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Цей розмір значно менший, ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тому такі дії відповідача суд визнає неправомірними.

Визначаючи розрахункову величину, з якої має проводитись нарахування позивачці державної соціальної допомоги, відповідачу слід врахувати, що ця допомога має обраховуватись у відсотковому відношенні до розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії встанавлються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому, ст. 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії не встановлений, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлено названим законом, для розрахунку державної соціальної допомоги позивачці як дитині війни.

Враховуючи, що після поновлення порушеного права судом позивачки, її право на таку пенсію не припиняється, а продовжує існувати, з метою усунення умов для порушення вказаного права на такі пенсії в подальшому, суд вважає необхідним кінцевим періодом стягнення пенсії вважати-день припинення права на таку пенсію у позивачки.

Законом України від 14 червня 2011 року №3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011 року прикінцеві положення Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної новми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

З однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню та, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийнятий Закон України від 14 червня 2011 року № 3491-VI" Про внесення змін до Закону України"Про державний бюджет України на 2011 рік".

На виконання зазначеного закону прийнята постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" від 06 липня 2011 року № 745, яка набрала чинності 23.07.2011 року, нею установлено інший розмір пенсійних виплат, який підлягає застосуванню з 23.07.2011 року.

Сторони підлягають звільненню від оплати судового збору відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 року.

В силу ст. 256 КАС України постанова суду прийнята в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 158, 159, 161, 162, 183-2, 256 КАС України, ст. ст. 8, 19, 22, 113 Конституції України, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком із 08.12.2010 року по день припинення такого права у позивача, по - 22.07.2011 року включно з врахуванням проведених виплат, виходячи з мінімального розміру встановленого ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Звільнити ОСОБА_1 від оплати судового збору відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 року.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її отримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя:підпис

Суддя:вірно ОСОБА_2