Справа № 286/2481/15-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/2481/15-а
УХВАЛА

20 липня 2015 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області В. І. Вачко , розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення про приватизацію земельної ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Овруцький районний суд Житомирської області в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області від 12.10.1993 року № 25-а про передачу йому в приватну власність земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області від 22.12.1993 року № 29а про передачу ОСОБА_3 в приватну власність земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

За подання цієї позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 73,08 грн., тобто за ставкою, встановленою ст.4 Закону України «Про судовий збір», як за подання адміністративного позову до адміністративного суду.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі та перевіряючи належність до компетенції загального місцевого суду, як адміністративного суду, вирішення спору у цій справі, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

В п.1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 КС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій; зокрема юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори юридичних чи фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Як роз?яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в редакції від 19.03.2010 року за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з п.п. 1, 3 ч.1 ст.17 КАС України віднесено до компетенції адміністративних судів. Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам (підсудні) справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Як зазначено у п.п. 2, 3 постанови Пленум Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» законодавство не містить визначення терміну «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне. Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

З вищенаведеного випливає, що критеріями розмежування справи адміністративного судочинства від справи іншого судочинства, зокрема цивільного, є одночасно: субєктний склад учасників спірних правовідносин та їх характер.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є юридичні чи фізичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст.1 ЦК України, ст.ст. 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 21 цієї постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Отже, незважаючи на те, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, спір, що є предметом розгляду, не є публічно-правовим, а є приватно-правовим, і його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому керуючись п.6 ч.1 ст.107, п.1 ч.1 ст.109, ст.160 КАС України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 286/2481/15-а за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення про приватизацію земельної ділянки.

Повернути ОСОБА_1 сплачений згідно з квитанцією № 39 від 16.07.2014 року на п/р 0426 в УК у Овруцькому районі судовий збір в сумі 73,08 грн.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали..

СУДДЯ : В. І. Вачко