Справа № 2а/0370/3859/12
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 876/4592/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від третьої особи - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2015р. про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксюніан», Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 26.02.2015р. залишено в порядку ст.ст.99, 100, п.9 ч.1 ст.155 КАС України без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Комунального підприємства /КП/ «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Ксюніан», Фізична особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_1, про визнання протиправними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності та зобов'язання вчинити певні дії (Т.3, а.с.193-198).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду (Т.3, а.с.222-223).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про відмову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в державній реєстрації прав не містить жодного покликання про те, за ким і на яких підставах було зареєстровано право власності на спірні приміщення за іншою особою, через що апелянт не мав можливості визначити спосіб захисту свого права. Іншим способом отримати таку інформацію апелянт не зміг, оскільки така інформація характеризується обмеженим доступом.

Лише листом № 12/2-2636 від 21.05.2012р. Управління МВС України у Волинської обл. повідомило ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про те, що за даними кримінальної справи № 31-037-12 ФОП ОСОБА_1 за актом прийому-передачі передала 28.12.2010р. нежитлове приміщення у статутний капітал ТзОВ «Ксюніан». Внаслідок таких дій 04.01.2011р. Виконавчий комітет Луцької міської ради на підставі рішення № 906-1 від 29.12.2010р. видав ТзОВ «Ксюніан» свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, яке 14.01.2011р. було зареєстроване КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Таким чином, ФОП ОСОБА_1 вчинила правочин щодо відчуження нежитлового приміщення на користь вказаного товариства шляхом внесення його у статутний капітал в обмін на корпоративні права останнього.

За таких обставин перебіг строку звернення до суду розпочався саме з 21.05.2012р., тобто, після отримання відповіді від Управління МВС України у Волинської обл., оскільки лише з неї позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» достеменно дізнався про порушення своїх законних прав і інтересів, коли і кому було передане спірне приміщення та зміг обрати необхідний спосіб захисту свого порушеного права.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для залишення позовної заяви без розгляду в порядку ст.ст.99, 100, п.9 ч.1 ст.155 КАС України покладено судом ту обставину, що позивачем пропущено без поважних причин строк звернення до суду із розглядуваним позовом; будь-яких підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними судом не виявлено.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.11.2006р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 102/06Р, відповідно до якого ОСОБА_1, із врахуванням додаткового договору № 1 від 27.11.2007р., отримала кредит в сумі 260000 доларів США (Т.1, а.с.23-32).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 47/06Р/І від 03.11.2006р., за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй нежитлове приміщення, літера «А-5», загальною площею 93,5 кв.м, що знаходиться в м.Луцьку на АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.13-22).

У Державний реєстр іпотек приватним нотаріусом Ващук В.Ф. 03.11.2006р. внесено реєстраційний запис про обтяження нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м.Луцьку іпотекою (Т.1, а.с.34-35).

Рішенням господарського суду Волинської обл. від 20.12.2011р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2012р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 102/06Р від 03.11.2006р. звернуто стягнення на майно оціночною вартістю 1355876 грн., яке є предметом договору іпотеки № 47/06Р/1 від 03.11.2006р., та знаходиться за адресою: Волинська обл., АДРЕСА_1 - нежитлове приміщення, літера «А-5», загальною площею 93,5 кв.м. шляхом набуття ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» права власності на нього (Т.1, а.с.41-63).

20.03.2012р. позивач звернувся до КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» із заявою про проведення за ним державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою: м.Луцьк, АДРЕСА_1.

Рішенням № 2258 від 28.03.2012р. йому було відмовлено в державній реєстрації з тих підстав, що право власності зареєстровано за іншою особою (Т.1, а.с.37).

Також 28.12.2010р. відповідно до протоколу № 2 установчих зборів засновників ТзОВ «Ксюніан» ОСОБА_1 була включена до складу учасників даного товариства та цим же протоколом нею передано у статутний фонд вказаного товариства приміщення за адресою: м.Луцьк, АДРЕСА_1, а також затверджено статут ТзОВ «Ксюніан» у новій редакції (Т.2, а.с.28, 41-47).

Актом прийому-передачі приміщення від 28.12.2010р. засвідчено факт передачі ОСОБА_1 спірних приміщень на користь ТзОВ «Ксюніан» (Т.2, а.с.27).

28.12.2010р. ТзОВ «Ксюніан» звернулося до Департаменту містобудування Луцької міської ради із заявою про оформлення права власності на нежитлове приміщення за адресою: м.Луцьк, АДРЕСА_1, до якої були додані необхідні документи (Т.1, а.с.49).

29.12.2010р. Виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення № 906-1 «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1», відповідно до якого оформлено ТзОВ «Ксюніан» право приватної власності на нежитлове приміщення (приміщення з № 69-1 по № 69-3, літер А-5) загальною площею 93,5 кв.м на АДРЕСА_1 (Т.2, а.с.26).

У подальшому на підставі вказаного рішення Виконавчий комітет Луцької міської ради видав 04.01.2011р. ТзОВ «Ксюніан» свідоцтво про право власності на вищезазначене приміщення (Т.2, а.с.25).

14.01.2011р. реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване у м.Луцьку, АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.252), та цього ж дня видано витяг про державну реєстрацію прав № 28678476, згідно з яким на підставі свідоцтва про право власності за ТзОВ «Ксюніан» зареєстроване право власності на нежитлове приміщення загальною площею 93,5 кв.м на АДРЕСА_1 в м.Луцьку (Т.1, а.с.253).

Також під час судового розгляду достовірно з'ясовано, що листом від 01.02.2011р. ФОП ОСОБА_1 повідомила позивача про те, що змінився власник приміщення на АДРЕСА_1 в м.Луцьку, 14.01.2011р. проведено державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення за ТзОВ «Ксюніан» (Т.3, а.с.117), листом від 01.04.2011р. ФОП ОСОБА_1 направила поштовим зв'язком на адресу позивача свідоцтво від 04.01.2011р. про право власності ТзОВ «Ксюніан» на нежитлове приміщення, витяг про реєстрацію права власності за ТзОВ «Ксюніан» від 14.01.2011р. та рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 906-1 від 29.12.2010р. (Т.3, а.с.113). Вказані листи були вручені позивачу відповідно 02.02.2011р. та 04.04.2011р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення разом із описом вкладання (Т.3, а.с.114-116).

Крім того, про вказані обставини зазначено у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 05.03.2013р. у справі № 5504/1353/12 (Т.1, а.с.235 і на звороті).

Під час розгляду справи зазначені обставини представником позивача належними і допустимими доказами не спростовані.

Отже, про оскаржуване рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 906-1 від 29.12.2010р., рішення КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 14.01.2011р. про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення за ТзОВ «Ксюніан», а, відтак, і про порушення своїх прав через відчуження спірного приміщення без згоди банку, позивач дізнався 04.04.2011р. після отримання від ФОП ОСОБА_1 листа від 01.04.2011р. з копіями оскаржуваних рішень та правовстановлюючих документів, і саме з цього дня розпочав перебіг шестимісячний строк для звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень, скасування проведеної державної реєстрації права власності за ТзОВ «Ксюніан» на спірне приміщення.

Строк звернення до суду із позовними вимогами про зобов'язання КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення із видачею свідоцтва слід обчислювати з дня прийняття рішення реєстратора № 2258 від 28.03.2012р. про відмову в державній реєстрації прав.

Разом з тим, позовну заяву подано до суду лише 19.11.2012р., тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем пропущено передбачений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з усіма зазначеними позовними вимогами.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відхилені доводи позивача про те, що про порушення своїх прав останній дізнався лише з 21.05.2012р. після отримання відповіді від Управління МВС України у Волинській обл., оскільки такі твердження спростовується матеріалами справи.

Заперечення позивача про те, що листи від 01.02.2011р. та від 01.04.2011р. ФОП ОСОБА_1 направила на неналежну адресу позивача, не можуть прийматися до уваги, оскільки такі листи скеровані ФОП ОСОБА_1 поштовим зв'язком на адресу, що зазначена в довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА № 275749 від 20.05.2010р. (Т.1, а.с.38-39) та в позовній заяві (Т.1, а.с.3).

Також колегія суддів звертає увагу на зміст ухвали Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014р. у даній справі, згідно якої під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду з таким позовом суди мали керуватися нормами ст.99 КАС України, при новому розгляді справи слід дослідити факт пропуску позивачем строку звернення до суду та застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, встановлених ст.100 КАС України (Т.2, а.с.289).

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду із розглядуваним позовом, останній розпочав свій перебіг з 04.04.2014р., при цьому поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Покликання апелянта на неможливість обрання вірного способу захисту порушених прав до 21.05.2012р., тобто, до моменту отримання відповіді від Управління МВС України у Волинської обл. № 12/2-2636 від 21.05.2012р., не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки вказані обставини за наявності повідомлення ФОП ОСОБА_1 про відчуження спірного приміщення не перешкоджали апелянту звернутися до суду із відповідними вимогами.

Таким чином, апелянтом не наведено поважних причин, які б перешкоджали йому реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом своєчасно.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи відсутність обставин, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції надав вірну оцінку та провів об'єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів, та прийшов до переконливого висновку про те, що позивач за таких обставин мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта доводів апелянта не носить принципового характеру.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про те, що судом першої інстанції підставно прийнято рішення про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду, останній не довів суду поважності його пропуску, а доводи, якими позивач обґрунтовує пропуск звернення до суду є неповажними, через що оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст.ст.99, 100, п.9 ч.1 ст.155 КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно і обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду, ухвала суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судової ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2015р. про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі № 2а/0370/3859/12 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

С.М.Кузьмич