Справа № 2-а-10/10
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бурко P.В.

при секретарі - Стрекалова О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді про зобов'язання вчинити дії щодо виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ: Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить суд визнати незаконними дії відповідача, щодо належного нарахування, своєчасної виплати та відмови у виплаті недоотриманої суми, щорічної допомогина оздоровлення за період з 2001 по 2005 роки та за 2007 рік, та не одержаної одноразової компенсації.

Стягнути з відповідачаза рахунок коштів Державного бюджету України на його користь, щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 17 918 грн. 50 коп. та одноразову І компенсацію в сумі 5310 грн.

Вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на 1 Чорнобильській АЕС першої категорії і являється інвалідом другої групи, в зв»язку з чим перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ ( далі ОСОБА_2 №796-ХІІ ) йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної зарплати визначається на момент виплат. Вважає, що відповідач виплатив йому у вказані ним вище роки допомогу не у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а згідно постанови Кабінету Міністрів від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що свідчить відповідь відповідача на його письмову заяву. У 2005- році він отримав 26, 70 грн., у 2006 році 90.00 грн.; у 2007 році- 120 грн., в 2008 році 120 грн.. у 2009 році -120 грн., а вважає, що за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь, повинні ваплачувати щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 17 918 грн. 50 коп. та одноразову компенсацію в сумі 5310 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, вважає вимоги безпідставними та необгрунтованими. Вказував на те, що управління не може виходити за межі бюджетного фінансування. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який визначений в ст.99 КАС України.

Заслухавши сторони, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, <ікими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення по справі, вивчивши матеріали >:прави, суд вважає, що в задоволенні позивних вимог необхідно відмовити, із наступних Іідстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи іісцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ, щорічна де мога інвалідам другої групи виплачується у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Іакону №796-ХП ).

Із змісту ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796- XII, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону №796- XII, а навпаки, статтею 2 Закону №372-IV передбачено обов»язок Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм.

Встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та є інвалідом другої групи, в зв»язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради з 14.06.2001 року .

Згідно листа від 22.10.2008 року №Ш-62 позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2005 року по 2008 рік.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених ч.4 ст. 48 Закону №796-ХІІ, надається одна із них, за вибором особи ( ч.5 ст. 48 із змінами внесеними згідно із Законом №563-15 від 25.03.1999 року, № 2638-3 від 11.07.2001 року).

Законом України №2285- IV від 23.12.2004 року розмір мінімальної заробітної плати з січня 2005 року був встановлений у розмірі - 262 грн, з 01.04.2005 року - в розмірі -290 грн., з липня 2005 року - 310 грн., з вересня 2005 року- 332 грн.

Законом України від 15.03.2007 року було встановлено розмір мінімально' заробітної плати з січня 2007 року- 400 грн. на місяць, з квітня 2007 року- 420 грн., з липня 2007 року - 440 грн. та з жовтня 2007 року - 460 грн. Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної плати зростав кожен наступний рік. При цьому, дані закони не містили обмежень щодо застосування ст. 48 Закону №796-ХІІ. Таким чином, при вирішенні поставленого перед судом питання, слід керуватись не Постановою КМУ №836. а саме ст. 48 Закону №796-ХП та вищевказаними Законами України.

Тобто, відповідач по справі повинен був виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2007, 2008 рік, включно, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

При цьому, відповідач вказував на порушення позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав, вважав, що до даних правовідносин застосовується річний строк, як вказано у статті 99 КАС України. Частиною 2 статті 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін. Позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, а судом таких причин не встановлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині позову, а саме щодо стягнення з відповідача на його користь недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 по 2005 рік, та за 2007 рік, так як позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Крім того при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації при встановленні інвалідності особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради виконувало Закони України про Державний

бюджет України на відповідний рік, постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 „Про компенсаційні виплати особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 12 липня 2005року №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 20 вересня 2005 року №936 „Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому дії управління є правомірними.

Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинена дія абзацу другого частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Позивач як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституції України та іншими Законами України.

Управління спірну суму за 2007 рік позивачу у березні 2007 року у відповідності до постанови КМУ від 12.07.2005 року . що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення від 22 жовтня 2008 року № Ш-62.

Відповідно до п. 30 ст.71 Закону України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України №796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таки, що не відповідає Конституції України, тобто не є конституційним.

Згідно обставин справи на час виплати допомоги позивачу (березень 2007 р.) за 2007р. дія ст. 48 Закону №796-ХП відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" була зупинена.

Отже, на час виплати спірної суми за 2007 рік'діяли два рівнозначні Закони, а саме ОСОБА_2 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ОСОБА_2 України " Про Державний бюджет України на 2007 рік". Виходячи з приорітетності дії Закону того, який прийнятий пізніше та, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, управління при нарахуванні позивачу допомоги па оздоровлення у березні 2007 року правильно застосувало положення діючого на той період Закону України " Про Державний бюджет України на 2007 рік", оскільки зупинення дії ст.48 Закону України №796-ХІ1 відповідно до Закону України №498-V визнане неконституційним рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року.

Враховуючи вищевикладене дії управління по виплаті щорічної допомоги у розмірах, встановлених Законом України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" не можна визнати неправомірними оскільки норми вказаних законів мають пріоритет над нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на час виплати вказаної допомоги.

Посилання на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, яким визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", не може бути прийнятим судом тому, що вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги на оздоровлення.

Що стосується позовних вимог за період з 2001 по 2005 рік на оздоровлення та

позовних вимог, щодо виплати одноразової компенсації внаслідок інвалідності яка була установлена у 2006 році ОСОБА_3 миру Дмитровичу, що підтверджується посвідченням серія Б, №021664 то тут слід застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивачем пропущений річний строк, як це визначено статтею 99 КАС України, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 статті 100 КАС України записано, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У своїй позовній заяві позивач необгрунтував пропущення строку позовної давності а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском вказаного строку.

Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших.

Прийняті Верховною ОСОБА_4 України закони є актами рівної юридичної сили.

Єдиним Законом України, який Конституція України виокремлює серед інших -це ОСОБА_2 України „ Про Державний бюджет України на відповідний рік".

Зокрема, суттєві його відмінності полягають у тому, що згідно з Конституцією України цей ОСОБА_2 приймається щорічно та має визначений термін дії ( частина перша статті 96), суб'єктом права законодавчої ініціативи щодо цього є тільки Кабінет Міністрів України ( частина друга статті 96).

Крім цього , відповідною конституційною нормою чітко окреслено коло питань, які можуть бути врегульовані тільки цим законом.

А саме, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (частина друга статті 95 Конституції України).

У Конституції України п. 2 стаття 95 записано виключно Законом України „ Про Державний бюджет України " визначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби. розмір і цільове спрямування цих видатків.

Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Відповідно до п. 20 статті 2 Бюджетного ОСОБА_2 України „ Про Державний бюджет України" - це закон, що затверджує повноваження органам державної влади виконувати Державний бюджет України протягом бюджетного періоду, тобто на один рік.

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначену постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, від 12 липня 2005 року № 562 та від 20 вересня 2005 року №936 позивачеві виплатило у повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними та стягнути з відповідача на його користь 24 228,5 грн. є не обгрунтованими.

Суд також враховує, що відповідно до ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» позивача звільнено від сплати судового збору, а тому останній не підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3,16. 19. 46. 92. 152 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 10-11. 71, 86, 99-102. 160-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог щодо визнання дій протиправними та стягнення допомоги на оздоровлення за 2001 по 2005, та 2007 роки - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку суду через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений для подання заяви про апеляційне оскарження. Одночасно копія апеляційної скарги направляється до апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим ОСОБА_2, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4