Справа № 348/2205/14а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Справа № 876/10557/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду у Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду у Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про визнання дій неправомірними щодо відмови в перерахунку пенсії та зобовязання вчинити дії .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.08.2014 року вона звернулась до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії, як державному службовцю, з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань згідно довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 17.07.2014 року про нараховану та виплачену протягом 2009-2014 років матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань. Проте відповідач в задоволенні прохання відмовив. Вважає дії управління Пенсійного фонду України неправомірними, тому що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань є частиною заробітної плати, на яку нараховувався та сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що оскільки отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Крім того, вказані допомоги входять до системи оплати праці державного службовця.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що матеріальні виплати і матеріальна допомога це не ідентичні поняття. Вказані допомоги носять разовий характер та не є складовою частиною зарплати.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 23.07.2014 року вийшла на пенсію, як державний службовець та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України. На день подання заяви на призначення пенсії, вона працювала на державній службі - на посаді начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики у Надвірнянському районі.

Із довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 17.07.2014 року про нараховану та виплачену протягом 2009-2014 років зарплату встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в управлінні статистики у Надвірнянському районі та протягом 2009-2014 років їй проводилися виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

26.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління ПФУ в Надвірнянському районі про перерахунок пенсії.

Листом-відповіддю вих..№ 129/Д-10 від 09.09.2014 року управлінням Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки немає підстав для перерахунку пенсії виходячи із Закону України «Про державну службу».

У частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів приходить до висновку, що для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», норми яких є загальними.

Наведене відповідає рішенню Верховного Суду України прийнятому у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для застосування.

Відтак, з огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду у Надвірнянському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року по справі № 348/2205/14а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_2