Справа № 826/4354/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4354/14 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЕ» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка Івана Олександровича, Головного державного інспектора Інспекційного відділу №2 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Боріної Любові Олександрівни про скасування постанови та визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ТОВ «НИКЕ» звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнка Івана Олександровича, головного державного інспектора Інспекційного відділу №2 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Боріної Любові Олександрівни про скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №119/14/7/26-33/2003/02/2 від 20.03.2014р., визнання неправомірними дій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано оскаржувану постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. У решті позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, яка є правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині вимог позивача, які залишені без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 лютого 2014 року головним державним інспектором Інспекційного відділу №2 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Біріною Л.О. проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних норм, державних стандартів і правил на об'єкті: чотириповерхова нежитлова будівля на вул. Фрунзе, 160-Р в Оболонському районі м. Києва, за підсумками якої складено Акт від 07 лютого 2014 року.

У ході перевірки встановлено порушення позивачем частини 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, яке проявилось у фактичній експлуатації нежитлової будівлі під офіси без прийняття її до експлуатації у встановленому порядку.

За наслідками перевірки заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнком І.О. винесено припис від 07 лютого 2014 року, яким заборонено позивачу експлуатацію нежитлової будівлі під офіси до усунення допущеного правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства України та зобов'язано усунути порушення в термін до 07 березня 2014 року.

12 березня 2014 року головним державним інспектором Інспекційного відділу №2 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Біріною Л.О. проведено позапланову перевірку виконання позивачем зазначеного вище припису, за підсумками якої складено Акт від 12 березня 2014 року.

У ході цієї перевірки виявлено, що позивачем не виконано вимоги припису від 07 лютого 2014 року та продовжується експлуатація вищезгаданої нежитлової будівлі.

З огляду на що, контролюючим суб'єктом складено протокол про правопорушення у сфері містобудування від 12 березня 2014 року відносно позивача, яким повідомлялось, що розгляд справи про правопорушення відбудеться 20 березня 2014 року.

Постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві за підписом заступника начальника Інспекції Алєксєєнка І.О. №119/14/7/26-33/2003/02/2 від 20 березня 2014 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення - невиконання припису центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 пункту 1 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено на нього штраф у сумі 12 180,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю є Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України), яка діє відповідно до Положення, затвердженого указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011.

Відповідно до пункту 5 цього Положення, для виконання покладених на неї завдань Інспекція має право в установленому порядку вживати ряд заходів, зокрема, видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складати акти перевірок у сферах містобудівної діяльності, складати протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, накладати штрафи відповідно до законодавства.

Згідно пункту 6 цього Положення Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Положеннями частин 1, 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту «а» пункту 3 частини 4 цієї статті, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, визначає Порядок, затверджений постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553.

Пунктом 12 цього Порядку встановлено, що посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 Порядку закріплено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції та визначено, що підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність перевірки виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

Колегією суддів встановлено, що позапланову перевірку позивача, за підсумками якої складено Акт від 12 березня 2014 року, проведено з метою перевірки виконання ним припису органу архітектурно-будівельного контролю від 07 лютого 2014 року. Встановивши невиконання вказаного припису, контролюючим суб'єктом накладено на позивача штраф постановою від 20 березня 2014 року №119/14/7/26-33/2003/02/2, яка є предметом оскарження в цій справі.

Обговорюючи правомірність спірного рішення суб'єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Згідно з частиною 1 статті 1 цього Закону, правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 2 Закону, суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі десяти мінімальних заробітних плат за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Об'єктивна сторона цього правопорушення виявляється у невиконанні правомірного та законного припису органу архітектурно-будівельного контролю.

Разом з тим, як з'ясовано судом, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, в справі №826/4354/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЕ» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, визнано протиправним та скасовано припис Інспекції про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07 лютого 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві щодо перегляду в касаційному порядку вищевказаних судових рішень.

Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 червня 2014 року в справі №826/4354/14, відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрала законної сили.

Згідно частини 1 статті 255 цього Кодексу, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Зважаючи на протиправність припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 07 лютого 2014 року, Інспекцією неправомірно накладено на позивача штраф за його невиконання постановою від 20 березня 2014 року №119/14/7/26-33/2003/02/2.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що на момент проведення перевірки виконання вимог припису від 07 лютого 2014 року, дію припису не було зупинено судом, оскільки цей індивідуально-правовий акт визнано протиправним, тобто, таким, що порушував права позивача з моменту його видання. Відтак, накладення на суб'єкта містобудування штрафу за невиконання протиправного припису органу архітектурно-будівельного контролю є безпідставним.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовної вимоги про скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві від 20 березня 2014 року №119/14/7/26-33/2003/02/2 та наявність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять правомірності та обґрунтованості дій органу архітектурно-будівельного контролю.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено - 21.07.2015 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Міщук М.С.

Бєлова Л.В.