Справа № 825/1922/15-а
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Чернігів Справа № 825/1922/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Уляничеві М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу і направлення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати наказ № 131 від 07.05.2015 «Про проведення фактичних перевірок» і направлення від 07.05.2015 № 121, № 122.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що службова записка не є підставою для проведення фактичної перевірки, а тому оскаржуваний наказ виданий протиправно. Крім того, вказує, що відповідач взагалі не має права проводити перевірки у 2015-2016 роках, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено обмеження на їх проведення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити та пояснив, що обмеження на проведення перевірок не поширюється на субєктів господарювання, які займаються реалізацією підакцизних товарів, до яких відноситься позивач, а тому вважав, що оскаржуваний наказ є правомірним.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем, на підставі службової записки начальника ОУ ДФС у Чернігівській області ОСОБА_4 від 06.05.2015 № 416/07-05, винесено наказ від 07.05.2015 № 161 про проведення фактичної перевірки, зокрема, ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів щодо наявності ліцензії, та видано головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС України у Чернігівській області ОСОБА_5 і ОСОБА_6 направлення на перевірку від 07.05.2015 № 121, № 122.

13.05.2015 в звязку з відмовою позивачем у проведенні фактичної перевірки та обстеження приміщення головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_7 і ОСОБА_8 складено акт від 13.06.2015 № 4/21/НОМЕР_1.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності такої обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

З аналізу наведених правових норм слідує, що службова записка від 06.05.2015 № 416/07-05, яка містить інформацію про реалізацію позивачем алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі, є належною обставиною для прийняття відповідачем рішення у вигляді наказу про необхідність проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання. В звязку з чим, судом не приймаються до уваги твердження позивача про відсутність підстав для видання оскаржуваного наказу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, зокрема, що направлення на перевірку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу.

З копій направлень від 07.05.2015 № 121, № 122 (а.с. 10, 11) вбачається, що вони підписані виконуючим обовязки начальника та скріплені печаткою, а тому твердження позивача про підписання вказаних направлень не уповноваженою особою є безпідставними.

Стосовно посилань позивача щодо порушення вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» при призначенні перевірки, суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач з 24.09.2003 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Тобто, такі зміни направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

В свою чергу, відповідно до оскаржуваного наказу, фактичну перевірку призначено з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів, щодо наявності ліцензії, а тому, враховуючи, що позивач займається реалізацією підакцизних товарів, зазначене обмеження з 1 січня 2015 року на нього не поширюється.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, спростував доводи позивача і довів правомірність прийнятого рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу № 131 від 07.05.2015 «Про проведення фактичних перевірок» і направлень від 07.05.2015 № 121, № 122 необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, повязані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу і направлення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих