Справа № 2а-313/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2015 р. м. Київ К/800/13161/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
при секретарі: Слободян О.М.,
за участю представника Генеральної прокуратури України Семененка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та Житомирської міської ради на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року у справі за позовом прокурора м. Житомира в інтересах держави до Житомирської міської ради, треті особи: ПП «Сім кольорів», фізичні особи-підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12., ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 07 грудня 2011 року №245 та рішення Житомирської міської ради від 09 лютого 2012 року №313, -
в с т а н о в и л а:
Прокурор м. Житомира в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, треті особи: ПП «Сім кольорів», фізичні особи-підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12., ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,

ОСОБА_27, ОСОБА_28, про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 07 грудня 2011 року №245 та рішення Житомирської міської ради від 09 лютого 2012 року №313.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2013 року скасовано в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні рішення від 07 грудня 2011 року №245 та прийнято в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської міської ради

від 07 грудня 2011 року №245 «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам-суб'єктам підприємницької діяльності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_29, ОСОБА_11, ОСОБА_30,

ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,

ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_31, ОСОБА_22, ОСОБА_32, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 та ПП «Сім кольорів».

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_6 та Житомирська міська рада звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просять: фізична особа-підприємець ОСОБА_6 - рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, Житомирська міська рада - рішення суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Житомирської міської ради від 07 грудня 2011 року №245 «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам» надано дозволи на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для подальшого подання до міської ради для погодження таких проектів на сесії ради та подальшого оформлення права користування земельними ділянками третім особам, з якими протягом 2006-2009 років були укладені договори строкових сервітутів на п'ять років, та наявні дозволи на розміщення малих архітектурних форм.

На вищезазначене рішення прокурор м. Житомира 27 грудня 2011 року подав на розгляд Житомирської міської ради протест №17/795, в якому вимагав його скасування.

Рішенням Житомирської міської ради від 09 лютого 2012 року №313 протест прокурора

від 27 грудня 2011 року №17/795 залишено без задоволення.

Вважаючи рішення Житомирської міської ради від 07 грудня 2011 року №245 «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам» протиправним та винесеним з порушенням вимог чинного законодавства щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для подальшої передачі в оренду, прокурор м. Житомира звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення є правомірним та прийняте в межах чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дії відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення є протиправними, оскільки передача в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності проводиться виключно на конкурентних засадах (шляхом проведення аукціону).

Такі висновки судів попередніх інстанцій є передчасними з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 стаття 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі статтею 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Отже, до передачі в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній чи комунальній власності, яка відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України здійснюється за результатами земельних торгів, орган місцевого самоврядування в дотримання процедури вирішує питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою особам, які бажають отримати в оренду таку земельну ділянку, при цьому вичерпні підстави для відмови у наданні такого дозволу чітко визначені статтею 123 Земельного кодексу України.

Разом з цим, ухвалюючи рішення у справі та оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення про надання дозволу на складання проектів землеустрою, суди не надали оцінку діям відповідача при його винесенні, та не дослідили наявність або відсутність обставин, які можуть бути підставами для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - поверненню на новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та Житомирської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2013 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року - скасувати.

Справу за позовом прокурора м. Житомира в інтересах держави до Житомирської міської ради, треті особи: ПП «Сім кольорів», фізичні особи-підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12., ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,

ОСОБА_27, ОСОБА_28, про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 07 грудня 2011 року №245 та рішення Житомирської міської ради від 09 лютого 2012 року

№313 - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: