Справа № 826/10146/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувану вимога та рішення про опис майна у податкову заставу прийняте необґрунтовано та передчасно, оскільки на час винесення таких рішень сума боргу, визначена до сплати позивачу, є не узгодженою.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 15.05.2015 року №5901-23, яка прийнята Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 15.05.2015 року №1135/26-58-25-01-23, яке прийняте Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, співробітниками Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" по задекларованим ТОВ «РЕГІСТАН ЛТД», ТОВ «АСТОРГ ЦЕНТР» за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2014 р., за результатом якої складено акт перевірки від 04.11.2014 року №5530/26-58-22-02-18/23541342.

На підставі Акту перевірки 5530/26-58-22-02-18/23541342 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2015 року №.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за серпень - вересень 2014 року при взаємовідносинах з ТОВ «Аркона Лідер» та ТОВ «Нонна Люкс», за результатом якої складено акт перевірки від 16.12.2014 року №6656/26-58-22-02-18/23541342.

На підставі Акту перевірки №6656/26-58-22-02-18/23541342 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 року №.

Податковим органом 15.05.2015 року винесено податкову вимогу №5901-23, відповідно до якої на 14.05.2015 року сума податкового боргу Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 1082458,85 грн., у тому числі, за основним платежем - 765207,62 грн., штрафні санкції - 277 402,00 грн. та пеня 39 849,23 грн.

Також, Податковим органом у відповідності до вимог ст. 89 Податкового кодексу України 15.05.2015 року винесено рішення № 1135/26-58-25-01-23 про опис майна у податкову заставу.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2015 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві винесено податкову вимогу №5901-23, якою Приватне торгово-промислове підприємство "Оптім" повідомлено про наявність у останнього обов'язку щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 1082458,85грн., що виникло у зв'язку із не сплатою суб'єктом господарювання податкових зобов'язань визначених за товариством податковими повідомленнями-рішеннями винесеними відповідачем 21.11.2014 року № та від 16.01.2015 року №.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 175 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу вимог пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України установлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно пункту 4.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1236 від 28.11.2012 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 грудня 2012 р. за №2135/22447, у разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено, вказана сума узгодженого зобов'язання виникла у зв'язку із не сплатою позивачем зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями, правомірність винесення якого є предметом розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва у адміністративній справі №826/8152/15 за позовом Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2014 року №, Ухвалою Окружному адміністративному суді м.Києва від 08.05.2015 року відкрито провадження у справі №826/8152/15.

Необхідно звернути увагу, що позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України) про перегляд повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року, за вих. №31 від 06.04.2015 року, яку отримано ДФС України 08.04.2015 року

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення від 06.04.2015 р. за вих.. №32 про оскарження податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року, яке Позивач надіслав на адресу Податкового органу, яке отримав останній 06.04.2015, про що свідчить відмітка податкового органу.

З аналізу матеріалів справи, можливо дійти висновку, що Податковому органу на час винесення податкової вимоги від 15.05.2015 року та прийняття рішення про опис майна в податкову заставу від 15.05.2015 року було відомо про оскарження Позивачем податкових повідомлень-рішень.

Згідно комп'ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду" рішення у адміністративній справі №826/8152/15 на час вирішення даного спору по суті, у відповідності до вимог ст. 254 КАС України не набрало законної сили.

Також, в матеріалах справи міститься Рішення ДФС України про продовження строку розгляду скарги від 27.04.25015 року №8898/6/9999-10-01-04-25.

Враховуючи, що на час винесення спірної податкової вимоги позивач був вправі здійснити як досудове, так і судове оскарження податкових повідомлень-рішень, вважати встановлені зобов'язання узгодженими не вбачається можливим. За таких обставин у Відповідача не було законних підстав для винесення спірної податкової вимоги, а тому, така вимога підлягає скасуванню.

Також, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві у зв'язку із наявністю у Приватного торгово-промислового підприємства "Оптім" узгодженого податкового зобов'язання в розмірі 1082456,85 грн., 15.05.2015 року винесено рішення №1135/26-58-25-01-23 про опис майна у податкову заставу.

Разом з тим, як і у випадку з податковою вимогою, право податкової застави та, відповідно, на винесення рішення про опис майна у податкову заставу, виникає лише у випадку наявності у платника податків простроченої заборгованості за узгодженими податковими зобов'язаннями (п. 89.1 ст. 89 ПК України).

Враховуючи попередні висновки суду з приводу недопустимості, у даному випадку, вважати встановлену податковим органом суму податкового зобов'язання визначену спірними податковими повідомленнями-рішеннями узгодженою, рішення № 1135/26-58-25-01-23 про опис майна у податкову заставу також підлягає скасуванню.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтування позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 21 липня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 16 липня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.