Справа № 826/6447/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 липня 2015 року 15:10 справа №826/6447/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Монастирищенське АТП 17140"
доДержавної інспекції України з безпеки на наземному транспорті
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Круїз-Авто"
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Монастирищенське АТП 17140" (далі по тексту - позивач, ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі по тексту - відповідач, Укртрансінспекція), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо видання наказу від 13 лютого 2015 року №42 "Про скасування наказу"; 2) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13 лютого 2015 року №42 "Про скасування наказу"; 3) визнати протиправними дії відповідача, спрямовані на надання ТОВ "Круїз-Авто" права на обслуговування маршруту Монастирище - Київ, рейси 679/680; 4) визнати протиправними дії відповідача з надіслання листа від 14 лютого 2015 року №488/11/15-15; 5) визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно ненадання права позивачу на самостійне виконання (здійснення перевезень) маршруту Монастирище - Київ, рейси 679/680, як перевізнику, що зайняв друге місце за результатами конкурсу; 6) зобов'язати відповідача виконати належним чином приписи пункту 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, призначивши позивача на самостійне виконання маршруту Монастирище - Київ, рейси 679/680; 7) зобов'язати відповідача оформити належним чином документи на виконання позивачем перевезень на маршруті Монастирище - Київ, рейси 679/680; 8) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності реагування (застосування відповідних санкцій) на дії ТОВ "Круїз-Авто", спрямовані на здійснення перевезень на маршруті Монастирище - Київ, рейси 679/680, без наявності необхідних документів, передбачених законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6447/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представники відповідача та третьої особи до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

За результатами розгляду листа ТОВ "Круїз-Авто" від 31 січня 2015 року Укртрансінспекція у своєму листі від 14 лютого 2015 року №488/11/15-15 повідомила, що відповідно до наказу Укртрансінспекції від 13 лютого 2015 року №42 "Про скасування наказу" скасовано наказ Укртрансінспекції від 22 травня 2014 року №209 "Про призначення перевізника" та, що перевезення пасажирів на маршруті Монастирище-Київ, рейси 679/680, повинен виконувати перевізник ТОВ "Круїз-Авто".

Вказаний лист адресовано також ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140", ДП "Київпассервіс" та ВАТ "Черкаси ОПАС".

Позивач вважає протиправними дії, бездіяльність та наказ Укртрансінспекції від 13 лютого 2015 року №42, оскільки ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140", як перевізник, що зайняв друге місце за результатами конкурсу, має право на обслуговування маршруту Монастирище-Київ, рейси 679/680, на підставі відповідного дозволу; ТОВ "Круїз-Авто" здійснює перевезення на вказаному маршруті незаконно; законодавством не надано не надано права відповідачу змінювати чи скасовувати власні рішення, на підставі яких той чи інший перевізник отримав відповідний дозвіл на перевезення пасажирів на автобусному маршруті.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Третя особа надіслала до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначає, що правомірність надання перевізником ТОВ "Круїз-Авто" послуг по автобусному маршруту Монастирище-Київ, рейси 679/680, доведена у судовому порядку.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" має ліцензію серії АГ №587259, видану Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті, на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами, строк дії ліцензії з 30 червня 2011 року необмежений.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з положеннями частини другої статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Форму дозволу, порядок його видачі та анулювання визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Як встановлено у пункті 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №387/2011, Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Процедуру видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути) (далі - міжміські та приміські маршрути), крім автобусного маршруту загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль", організатором пасажирських перевезень на якому є Київська міська державна адміністрація, визначає Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року №279 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Порядку Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті приймає рішення про анулювання дозволу на перевезення протягом 30 днів з дати отримання інформації, яка підтверджує такі обставини: надходження заяви перевізника щодо анулювання дозволу на перевезення; надходження інформації про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем у зв'язку з її смертю, або оголошенням її померлою, або визнанням її безвісно відсутньою; ліквідація або реорганізація юридичної особи без визначення правонаступника; анулювання ліцензії перевізника на право надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом; закінчення терміну дії ліцензії та неотримання нової відповідно до вимог Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності"; порушення умов організації перевезень, визначених дозволом на перевезення; використання дозволу на перевезення, витягу з нього для інших перевезень, ніж обумовлено їх умовами.

Рішення щодо анулювання дозволу на перевезення оформлюється наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що відносини автомобільного перевізника на міжобласних маршрутах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом на перевезення, який може бути анульований у разі отримання конкретно визначеної інформації на підставі відповідного наказу Укртрансінспекції.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" є перевізником, що зайняв друге місце за результатами конкурсу щодо обслуговування маршруту Монастирище-Київ, рейси 679/680, та має відповідний діючий дозвіл на перевезення пасажирів та вказаному маршруті.

Позивач також не надав суду доказів того, що оскаржуваний наказ Укртрансінспекції від 13 лютого 2015 року №42 "Про скасування наказу" будь-якими чином стосується ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140".

Крім того, лист Укртрансінспекції від 14 лютого 2015 року №488/11/15-15 підготовлений за результатами розгляду листа ТОВ "Круїз-Авто" та адресований саме йому; у свою чергу матеріали справи не містять належних доказів, що свідчать про надіслання такого листа ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" або іншим особам; у будь-якому випадку, навіть припустивши, що такий лист направлено позивачу, дії відповідача з надіслання листів та повідомлень на адресу позивача не створюють для нього правових наслідків та не порушують його прав чи інтересів.

Колегія суддів також зауважує на відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують надання Укртрансінспекцією права на обслуговування маршруту Монастирище - Київ, рейси 679/680, для ТОВ "Круїз-Авто"; доказів того, що ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" має право на самостійне обслуговування маршруту Монастирище - Київ, рейси 679/680, та що відповідач протиправно перешкоджає позивачу здійснювати перевезення на вказаному маршруті та має обов'язок оформити відповідні дозвільні документи для позивача.

Позивач не надав доказів на підтвердження протиправної бездіяльності Укртрансінспекції щодо застосування відповідних санкцій до ТОВ "Круїз-Авто" за здійснення перевезень на маршруті Монастирище - Київ, рейси 679/680, без наявності необхідних документів, передбачених законодавством, наприклад, доказів здійснення звернення ТОВ "Круїз-Авто" перевезень на маршруті Монастирище - Київ, рейси 679/680, без дозвільних документів та доказів звернення позивача до Укртрансінспекції з метою здійснення відповідного контролю.

При цьому колегія суддів зауважує, що позивач не зазначає про неможливість надання відповідних доказів самостійно та не наводить поважних причин не надання доказів для підтвердження обставин, на які він посилається, що в силу приписів статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, надає суду право вирішувати справу на основі наявних доказів.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб'єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

Однак, у межах спірних правовідносин позивачем не наведено, а судом не встановлено, що Укртрансінспекцією порушено права чи свободи ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" у сфері організації пасажирських перевезень, у тому числі обмеження прав позивача або надання необґрунтованих переваг іншим особам.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, судом не встановлено, що оскаржувані дії чи накази Укртрансінспекції суперечать вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПрАТ "Монастирищенське АТП 17140" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству "Монастирищенське АТП 17140" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов