Справа № 815/6987/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/6987/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Рубан Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адікт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Адікт» (далі Позивач, або ТОВ «Адікт») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі Відповідач, або ДПІу Київському районі м. Одеси) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 18.03.2014 року, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «орендна плата за землю» в розмірі 88879,63 грн., з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн. та податкової вимоги Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №107-25 від 02.04.2014 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що в період з 29.01.2014 року по 04.02.2014 року посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одеси була проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Адікт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по платі за землю та визначенню порушень в сфері земельних відносин в рамках діючого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 07.02.2014 року № 178/22-01, яким встановлено порушення з боку Позивача вимог п. 271.1 ст. 271, п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого було занижено податок з орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 311103,70 грн. На підставі зазначеного акту перевірки Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2014 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата за землю у розмірі 388879,63, з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн. В подальшому, Відповідачем було направлено на адресу Позивача податкову вимогу № 107-25 від 02.04.2014 року на суму 11578,37 грн. Позивач вважає, що вищезазначені податкове повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню. Зокрема, Позивач зазначив, що 22.08.2007 року між Одеською міською радою та ТОВ «Адікт» був укладений договір оренди землі, згідно п. 1.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 8717 м2, що знаходиться у м. Одесі, Київському районі, вул. Комарова, 14. Разом з тим, як вказав Позивач, 09.02.2010 року між ТОВ «Адікт» та ПП «АТП-15101» було укладено договір про поділ об'єкту нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності, відповідно до умов якого нежилі будівлі по вул. Комарова, 14 у м. Одесі загальною площею 10763 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці площею 9717 кв.м. та перебувають у спільній частковій власності поділено наступним чином: ТОВ «Адікт» набуло право власності на нежитлові будівлі загальною площею 10349,1 кв.м., а ПП «АТП-15101» набуло право власності на нежитлові будівлі загальною площею 413,9 кв.м. Позивач зазначив, що з моменту реєстрації зазначеного договору в реєстрі прав власності на нерухоме майно ТОВ «Адікт» фактично припинило користуватися частиною земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно ПП «АТП-15101». Також, як вказав Позивач, за результатами проведеного ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень» будівельно-технічного дослідження за замовленням товариства експертом складено висновок № 141/2014 від 05.11.2014 року, згідно з яким площа земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 14, що знаходиться у користуванні ТОВ «Адікт» складає - 0,7936 га, що не відповідає загальній площі вказаній в договорі оренди землі в від 22.08.2007 року, а саме є меншою на 0,0781 га. Проте, як зазначив Позивач, при визначені податкової заборгованості по орендній платі Відповідачем не було враховано, що плаща земельної ділянки, якою фактично користується ТОВ «Адікт» є меншою ніж 781м2. Враховуючи вищевикладені обставини, Позивач вважає, що податкове повідомлення рішення Відповідача про визначення податкового боргу по орендній платі за змелю та відповідна податкова вимога не можуть вважатись законними та обґрунтованими.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, викладених в адміністративному позові.

В судовому засіданні представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.96-97) та додаткових письмових поясненнях (а.с. 196-197, 227-228). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що на підставі наказу № 29-п від 29.01.2014 року та направлення № 5 від 29.01.2014 року, посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одеси була проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Адікт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по платі за землю та визначенню порушень в сфері земельних відносин в рамках діючого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено Акт№ 178/22-01 від 07.02.2014 року. В ході проведеної перевірки встановлено, що ТОВ «Адікт» за перевіряємий період орендувало земельну ділянку площею 8717 кв.м за адресою: вул. Комарова, 14, м.Одеса, на підставі договору оренди від 10.10.2007 року, укладеного з Одеською міською радою, та сплачувало орендну плату за землю до місцевого бюджету згідно наданих до ДПІ у Київському районі м. Одеси податкових декларацій орендної плати з розрахунку її розміру 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Проте, як встановлено під час проведеної перевірки, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року внесено зміни у зазначений договір оренди землі від 10.10.2007 року та визначено, що орендна плата за вказану земельну ділянку площею складає 431280 на рік. З огляду на викладене, під час проведеної перевірки встановлено, що Позивачем, на порушення п.271.1 ст.271, п.288.1 ст.288 ПК України, неправомірно занижено задекларовані показники у Декларації з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2013 рік у сумі 311103,70 грн. Враховуючи вищевикладене, Відповідач вважає, що цілком правомірно було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «орендна плата за землю» у розмірі 388879,63 грн. Також, на думку Відповідача, у звязку з виникненням податкового боргу у Позивача, 02.04.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси правомірно було надіслано податкову вимогу № 8084/9/15-51-25-01.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

В період з 29.01.2014 року по 04.02.2014 року, згідно із п.75.1 ст.75, пп.78.1.11, п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України, на підставі наказу № 29-п від 29.01.2014 року та направлення № 5 від 29.01.2014 року (а.с.98-99), посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одесибула проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Адікт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по платі за землю та визначенню порушень в сфері земельних відносин в рамках діючого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено ОСОБА_1 позапланової невиїзної перевірки № 178/22-01 від 07.02.2014 року (далі ОСОБА_1 перевірки) (а.с.102-107).

На підставі зазначеного ОСОБА_1 перевірки ДПІу Київському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «орендна плата за землю» на 388879,63 грн., з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн. (а.с.112).

Також, судом встановлено, що 02.04.2014 року Відповідачем на адресу ТОВ «Адікт» було направлено податкову вимогу № 107-25 про сплату податкового боргу, який виник за узгодженими грошовими зобовязаннями по сплаті єдиного податку з юридичних осіб у сумі 5991,01 грн. згідно податкової декларації від 29.01.2014 року № НОМЕР_2 та по орендній платі за землю у сумі 5587,36 грн. згідно податкової декларації від 29.01.2014 року № НОМЕР_3 (а.с.13).

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішення Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом п.п.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, ст.21 Закону України «Про орендну плату за землю»).

За приписами п.288.1 ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК України; для інших категорій земель трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Як встановлено судом, 22.08.2007 року між Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ «Адікт» (Орендар) укладений Договір оренди землі (а.с.14-19), згідно п.1.1 якого, Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 1489-V від 04.07.2007 року надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 8717 кв. м, що знаходиться у місті Одесі, Київському районі, вулиця Комарова, 14, згідно з планом земельної ділянки, який є невід'ємною частиною Договору. Пунктом 2.3 вказаного Договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3564817,15 грн., згідно витягу № 382/М від 10.05.2007 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку, складеного Одеським міським управлінням земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах. Згідно п.п. 3.1., 3.2 зазначеного Договору, договір укладено терміном на 25 років, для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та складських будівель. Пунктом 4.1 цього ж Договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку площею 8717 кв.м розрахована у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 53 472,26 грн. на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі. У відповідності до вимог п.12.1 зазначеного Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій (нотаріальній) формі за взаємною згодою сторін. Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 22.08.2007 року за № 684 та зареєстрований у Одеській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 50 від 10.10.2007 року.

Актом прийому-передачі від 12.09.2009 року вищезазначена земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Адікт» (а.с.23).

Рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 року №41-VI затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси та 20.09.2011 року рішенням Одеської міської ради № 1267-VI затверджено фіксовані відсотки при визначені орендної плати за землі міста Одеси відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 року № 41-VI, що наводяться у додатку до цього рішення.

20.09.2011 року рішенням Одеської міської ради № 1268-VI внесені зміни до рішення Одеської міської ради від 28.10.2010 року № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», введено в дію затверджену пунктом 1 цього рішення нормативну грошову оцінку земель міста Одеси для розрахунку річної орендної плати з 20.09.2011 року.

10.10.2011 року, 13.08.2012 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради направлялись ТОВ «Адікт» пропозиції щодо зміни умов укладеного договору оренди землі від 22.08.2007 року в частині розміру орендної плати, на які Позивачем не були надані відповіді, що і стало підставою для звернення Заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до суду з позовом про внесення змін до зазначеного договору в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24 грудня 2012 року, зміненого постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2013 року (а.с.119-126), зазначений позов задоволено частково. Внесено зміни в договір оренди землі від 10.10.2007 року, між ТОВ «Адікт» та Одеською міською радою, зареєстрованого в ОРД ДП «ЦДЗК» 10.10.2007 року за № 50 в частині розміру орендної плати та викладено його в наступній редакції: п. 2.3: «Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 14375989,23 (чотирнадцять мільйонів триста сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 23 копійки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 527/к від 13.07.2012 року складеного управлінням Держкомзему у м. Одесі»; п. 4.1: «Орендна плата за земельну ділянку площею 8717 м2 розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 431280 грн. на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі.».

Суд враховує, що рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України (обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини).

Тобто, зазначеним судом рішенням, що набрало законної сили, змінено розмір орендної плати за договором оренди землі, укладеним між ТОВ «Адікт» та Одеською міською радою, зареєстрованого в ОРД ДП «ЦДЗК» 10.10.2007 року за № 50, та встановлено її розмір у сумі 431280 грн. на рік.

Позивачем задекларовано суми податкових зобовязань з орендної плати за землю за 2013 рік згідно декларації від 12.02.2013 року № НОМЕР_4 у розмірі 67061,01 грн., що не відповідає розміру річної орендної плати за землю, визначеної у договорі оренди землі, з урахувань змін внесених до нього рішенням суду, що набрало законної сили, який і є підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку.

Так, згідно постанови суду річна сума орендної плати складає 431280 грн., щомісячний розмір 35940 грн.

Проте, Позивачем задекларовано суми податкових зобовязань з орендної плати за землю за 2013 рік згідно декларації від 12.02.2013 року № НОМЕР_4 у розмірі 67061,01 грн., де щомісячний платіж складає 5588,42 грн.

За таких обставин, різниця між задекларованої Позивачем судом орендної плати та сумою, яка повинна була бути визначена та сплачена останнім після внесених змін рішенням суду від 21.02.2013 року, за 2013 рік складає 311103,72 грн., з яких: лютий 7587,89 грн. (1376,31 грн.-5588,42 грн.), березень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), квітень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), травень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), червень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), липень 30351,58 грн. (35940 грн. - 5588,42 грн.), серпень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), вересень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), жовтень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), листопад 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,42 грн.), грудень 30351,58 грн. (35940 грн.-5588,39 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Відповідач дійшов вірного висновку, що Позивачем неправомірно занижено задекларовані показники декларації з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та обґрунтовано донараховано Позивачу грошові зобов'язання за платежем орендна плата за землю оскаржуваним податковим повідомленням рішенням у розмірі 388879,63, з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн.

Доводи Позивача щодо неправомірності проведення Відповідачем вказаних донарахувань, викладені ним в позовній заяві та підтримані під час судового розгляду справи, не приймаються судом до уваги, оскільки Позивач фактично обґрунтовує неправомірність розміру орендної плати, яка визначена рішенням суду, що набрало законної сили.

При цьому, як вбачається з рішення Господарського суду Одеської області від 24 грудня 2012 року та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2013 року, договір про поділ об'єкту нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2010 року, укладений ТОВ «Адікт» з ПП «АТП-15101», на який посилається Позивач, як на обставину, що підтверджує припинення користування частиною орендованої ним земельної ділянки, ухвалюючи зазначені рішення судами був досліджений вказаний договір.

Крім того, як встановлено судом, зазначені доводи Позивача щодо неправомірності розміру орендної плати, яка визначена рішенням суду, що набрало законної сили, були предметом дослідження Одеським апеляційним господарським судом у справі № 5017/3048/2012 у звязку з переглядом прийнятих у ній рішень за нововиявленими обставинами та відхилені ухвалою від 15 січня 2015 року.

При цьому, приймаючи таке рішення апеляційний господарський суд виходив з того, що наведена заявником обставина фактичного припинення користування частиною орендованої ним земельної ділянки у зв'язку з укладенням договору про поділ об'єкту нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2010 року, яку він вважає нововиявленою обставиною, жодним чином не спростовує покладений в основу постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року факт набуття ним права оренди земельної ділянки загальною площею 8717 кв.м. на підставі договору оренди землі від 22.08.2007 року, оскільки належних доказів, які б свідчили про внесення змін у цей договір стосовно площі земельної ділянки заявником до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

За таких обставин, твердження позивача про неправомірність п. 4.1 договору оренди землі, укладеним між ТОВ «Адікт» та Одеською міською радою, зареєстрованого в ОРД ДП «ЦДЗК» 10.10.2007 року за № 50, з урахуванням змін внесених рішенням суду, що набрало законної сили, є безпідставними, оскільки не підлягають дослідженню в даному провадженні.

Що стосується вимог Позивача про скасування податкової вимоги ДПІ у Київському районі м. Одеси № 107-25 від 02.04.2014 року суд зазначає наступне.

За приписами п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Як встановлено судом, 29.01.2014 року Позивачем були подані декларації єдиного податку з юридичних осіб та по орендній платі за землю №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, в яких самостійно визначені податкові зобовязання з цих податків у сумі 5991,01 грн. та 5587,36 грн. відповідно.

За приписами п. 54.1 ст. 54 ПК України такі грошові зобовязання є узгодженими та підлягають сплаті у строки визначені п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Проте, станом на 02.04.2014 року вказані узгоджені грошові зобовязання Позивачем сплачені не були, що і стали підставою для формування та направлення ТОВ «Адікт» оскаржуваної вимоги.

Тобто, з наведеного вбачається, що оскаржувана Позивачем податкова вимога сформована Відповідачем саме на підставі наявності у останнього податкового боргу, який виник за узгодженими грошовими зобовязаннями по сплаті єдиного податку з юридичних осіб у сумі 5991,01 грн. згідно податкової декларації від 29.01.2014 року № НОМЕР_2 та по орендній платі за землю у сумі 5587,36 грн. згідно податкової декларації від 29.01.2014 року № НОМЕР_3, а не у звязку з несплатою податковий зобовязань, визначених податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, як зазначає Позивач.

За таких обставин, оскільки станом на 02.04.2014 року, тобто в строки визначені п. 57.1 ст. 57 ПК України, Позивачем не були сплачені самостійно узгоджені грошові зобовязання по єдиному податку з юридичних осіб та по орендній платі, суд вважає, що Відповідачем правомірно 02.04.2014 року була сформована оскаржувана податкова вимога № 107-25, підстави для її скасування відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги ТОВ «Адікт» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 590-VII від 19.09.2013 року встановлено ставки судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Окрім цього, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Судом встановлено, що Позивач заявив вимоги майнового характеру на загальну суму 530283,67 грн. Таким чином, сума судового збору, визначена за правилом абзацу 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у цій справі складає 4872,00 грн.

Враховуючи сплату позивачем суми судового збору в розмірі 487,20 грн. під час подання адміністративного позову до суду (а.с.2), то решта суми судового збору, що підлягає стягненню з позивача становить 4384,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Адікт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата за землю в розмірі 388879,63 грн., з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн. та податкової вимоги Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №107-25 від 02.04.2014 року відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адікт» (; 65065, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 14) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4340,00 гривень (чотири тисячі триста сорок гривень).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Адікт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_1 від 18.03.2014 року, яким ТОВ «Адікт» збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата за землю в розмірі 388879,63 грн., з яких за основним платежем 311103,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 77775,93 грн. та податкової вимоги Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №107-25 від 02.04.2014 року відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адікт» (; 65065, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 14) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4340,00 гривень (чотири тисячі триста сорок гривень).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

20 липня 2015 року.