Справа № 803/1329/15-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Справа № 803/1329/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Нововолинський ливарний завод» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Нововолинський ливарний завод» (ПАТ «Нововолинський ливарний завод») звернулося з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Нововолинська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2012р. № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08.06.2012р. по 27.06.2012р. була проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ «Нововолинський ливарний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства по сплаті податку на прибуток та податку на додану вартість за наслідками здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» за період з 01.01.2008р. по 31.12.2011р., за результатами якої складено акт від 27.06.2012р. №336/27/22/05799344.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено:

1) підпункт «е» підпункту 7.2.1, підпункти 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункти 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункт 12.2 пункту 12, пункт 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165, в результаті якого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 606 332 грн.;

2) підпункт 5.2.1 пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в загальній сумі 849 428 грн.

На підставі акта перевірки Нововолинською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 17.07.2012р.:

1) №, якими позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 2 007 915 грн., з яких: 1 606 332 грн. основний платіж, 401 583 грн. штрафні санкції;

2) №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 898 062,25 грн., з яких: 849 428 грн. основний платіж, 48 634,25 грн. штрафні санкції.

Позивач з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає, що вони прийняті із порушенням законодавства на підставі необґрунтованих висновків, що містяться в акті перевірки. Зазначає, що наявність договорів на поставку металобрухту, видаткових та податкових накладних, подорожніх листів, платіжних доручень та банківських виписок, прибуткових внутрішніх складських ордерів, посвідчень про вибухобезпечність, хімічну та радіаційну безпечність, актів походження лому, сертифікатів якості, приймально-здавальних актів та іншої документації, що підтверджує здійснення господарських правовідносин з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» з подальшим виготовленням та реалізацією продукції є переконливим доказом реальності операцій з придбання сировини. Вимоги відповідача щодо обовязковості зазначення номенклатури товару у податкових накладних у відповідності до ГОСТ 2787-75, ДСТУ 2111-95 (ГОСТ 1639-93) та щодо підтвердження валових витрат шляхом подання додаткових документів, зокрема, актів прийому-передачі брухту, товарно-транспортних накладних, на думку позивача, є такими, що не відповідають нормам податкового законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, в усних поясненнях та наданих суду письмових запереченнях посилається на те, що перевіркою наявних первинних документів, що свідчать про придбання ТМЦ - металобрухту в окремих випадках відсутні первинні документи, зокрема, акти прийому-передачі брухту, що підтверджують передачу ТМЦ, транспортування товару та акти походження лому, сертифікати якості та посвідчення, а також відсутні обов'язкові реквізити в первинних документах. Крім того, постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 27.07.2012р. було звільнено від кримінальної відповідальності директора позивача - ОСОБА_4 та закрито провадження у справі №0312/1801/2012 за нереабілітуючими обставинами, у зв'язку зі сплатою ним податків до притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено частиною 4 статті 212 КК України. Факт сплати відповідних податків посадовою особою позивача є підтвердженням правомірності нарахування грошових зобов'язань, що відображені у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, з 08.06.2012р. по 27.06.2012р. була проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ «Нововолинський ливарний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства по сплаті податку на прибуток та податку на додану вартість за наслідками здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» за період з 01.01.2008р. по 31.12.2011р., за результатами якої складено акт від 27.06.2012р. №336/27/22/05799344.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено:

1) підпункт «е» підпункту 7.2.1, підпункти 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункти 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункт 12.2 пункту 12, пункт 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165, в результаті якого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 606 332 грн., а саме: за 2009 рік в сумі 38 824 грн., в тому числі за вересень 2009 року 17 448 грн., грудень 2009 року 21 376 грн.; за 2010 рік в сумі 1 567 508 грн., в тому числі за січень 2010 року 61 342 грн., лютий 2010 року 120 976 грн., березень 2010 року 107 935 грн., квітень 2010 року 117 945 грн., травень 2010 року 83 698 грн., червень 2010 року 63 098 грн., липень 2010 року 45 256 грн., серпень 2010 року 69 040 грн., вересень 2010 року 194 954 грн., жовтень 2010 року 265 295 грн., листопад 2010 року 242 804 грн., грудень 2010 року 195 165 грн.;

2) підпункт 5.2.1 пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в загальній сумі 849 428 грн., в тому числі за 4 квартал 2010 року в сумі 194 533 грн., за 1 квартал 2011 року в сумі 654 895 грн.

Висновки перевірки вмотивовані тим, що ПАТ «Нововолинський ливарний завод» до складу податкового кредиту та валових витрат включило суму із придбання брухту чорних металів в ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» за договорами купівлі-продажу 24.12.2009р. №24/12 та від 30.12.2010р. №30/12, однак перевіркою наявних первинних документів, що свідчать про придбання ТМЦ металобрухту встановлено відсутність в окремих випадках актів прийому-передачі брухту, що підтверджують передачу ТМЦ, транспортування товару та акти походження лому, сертифікати якості та посвідчення, а також у податкових накладних відсутні обовязкові реквізити, зокрема, номенклатура товарів у відповідності до ГОСТ 2787-75, ДСТУ 4121-2002, ДСТУ 3211-95 (ГОСТ 1639-93).

На підставі акта перевірки Нововолинською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 17.07.2012р.:

1) №, якими позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 2 007 915 грн., з яких: 1 606 332 грн. основний платіж, 401 583 грн. штрафні санкції;

2) №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 898 062,25 грн., з яких: 849 428 грн. основний платіж, 48 634,25 грн. штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ «Нововолинський ливарний завод» (Покупець) та ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» (Продавець) укладено договори купівлі-продажу від 24.12.2009р. №24/12 та від 30.12.2010р. №30/12.

Відповідно до даних договорів Продавець зобовязується продати Покупцю, а Покупець оплатити і прийняти брухт чорних металів. Якість брухту повинна відповідати вимогам «Метали чорні вторинні» ДСТУ 4121-2002. Ціна за брухт чорних металів встановлюється в додатках до Договору, які є його невідємною частиною. Оплата вартості металобрухту проводиться шляхом 100% передоплати через перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця згідно виставлених рахунків. Навантаження металобрухту на транспортний засіб відбувається силами і за рахунок Продавця. Приймання товару здійснюється на складі Покупця в присутності представника Продавця. Вивезення металобрухту відбувається транспортними засобами за рахунок Покупця.

Відповідно до реєстрів отриманих податкових накладних позивачем включено до податкового кредиту отримані податкові накладні, скріплені печаткою ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» та за підписом ОСОБА_5 на загальну суму 9 637 989,21 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 1 606 331,53 грн., з яких: у вересні 2009 року - 17 448,06 грн. (сума поставки - 87 240,31 грн.); грудні 2009 року - 21 375,83 грн. (сума поставки - 106 879,17 грн.); січні 2010 року - 61 342,16 грн. (сума поставки - 306 710,8 грн.); лютому 2010 року - 120 975,7 грн. (сума поставки - 604 878,49 грн.); березні 2010 року 107 935,1 грн. (сума поставки 539 675,5 грн.); квітні 2010 року - 117 944,67 грн. (сума поставки - 589 783,33 грн.); травні 2010 року - 83 698,33 грн. (сума поставки - 418 491,67 грн.); червні 2010 року - 63 097,66 грн. (сума поставки - 315 488,34 грн.); липні 2010 року - 45 255,67 грн. (сума поставки - 226 278,33 грн.); серпні 2010 року - 69 040,34 грн. (сума поставки - 345201,7 грн.); вересні 2010 року - 194 954,27 грн. (сума поставки - 974 771,27 грн.); жовтні 2010 року - 265 295,10 грн. (сума поставки - 1 326 475,50 грн.); листопаді 2010 року - 242 803,57 грн. (сума поставки - 1 214 017,88 грн.); грудні 2010 року 195 165,07 грн. (сума поставки 975 825,38 грн.).

Відповідно до автоматизованої системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та автоматизованої інформаційної системи контролюючого органу АІС «Податки» (податкова декларація з податку на додану вартість) встановлено, що позивач у податковій звітності з податку на додану вартість (згідно розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів - додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість) відобразив відповідний податковий кредит від ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» за вересень 2009 року - грудень 2010 року на загальну суму ПДВ - 1 606 331,54 грн.

Згідно із пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №168/97-ВР) поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Отже, податкова накладна є звітним та одночасно розрахунковим документом. Наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

У четвертому кварталі 2010 року та у першому кварталі 2011 року позивачем віднесено до валових витрат суму 3 397 694 грн. з придбання металобрухту у ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» за договорами купівлі-продажу 24.12.2009р. №24/12 та від 30.12.2010р. №30/12.

Відповідно до пункту 4.1, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №334/94-ВР) валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

За приписами пункту 5.1 статті 5 Закону №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР ).

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997р. №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Згідно із пунктом 1 зазначених Правил товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, а дорожній лист - документ установленого законодавством зразка для визначення та обліку роботи автомобільного транспортного засобу.

Пунктами 1, 2 спільного наказу Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29.12.1995 року №488/346 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) затверджено типову форму № 1-ТН «Товарно-транспортна накладна» (складається у чотирьох примірниках, з яких 1-вантажовідправнику, 2-вантажоодержувачу, 3,4-автопідприємству) та визнано обов'язковим застосування вказаної форми всіма суб'єктами господарської діяльності, незалежно від форм власності.

Актом перевірки встановлено та не заперечувалась сторонами відсутність ТТН, в той час як подорожні листи вантажних автомобілів у кількості 22 штук не містили підписів та печаток ТзОВ «ВКФ «Бізнесінвестстрой» як постачальника, в той час як місцем відправлення вантажів (брухту) були вказані міста Івано-Франківськ, Бурштин, Львів, Стрий, Калуш, Ковель, тобто інші ніж місто провадження господарської діяльності ТзОВ «ВКФ «Бізнесінвестстрой» - м.Стаханов Луганської області, відповідно такі подорожні листи не можуть свідчити про здійснення відправлень товару (брухту) саме ТзОВ «ВКФ «Бізнесінвестстрой».

Судом встановлено, що постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 27.07.2012р. керівника ПАТ «Нововолинський ливарний завод» - ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 212 КК України, та на підставі частини четвертої статті 212 КК України закрито провадження у справі №0312/1801/2012 за нереабілітуючими обставинами у зв'язку зі сплатою податків.

Даним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4, будучи керівником ПАТ «Нововолинський ливарний завод», переслідуючи мету ухилитися від сплати податків, що підлягали перерахуванню до бюджету очолюваним ним товариством, обравши для цього спосіб завищення валових витрат та податкового кредиту, склав та підписав документи про нібито придбання металобрухту у ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой».

Однак, насправді ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» металобрухт для ПАТ «Нововолинський ливарний завод» не постачало, людських та матеріальних ресурсів, основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, а також необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, поставок вказаної кількості металобрухту не мало, а документи про постачання металобрухту ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» в адресу ПАТ «Нововолинський ливарний завод» носили для ОСОБА_4 безтоварний характер.

При цьому ОСОБА_4 з метою ухилення від сплати податків для реалізації своїх злочинних намірів, з метою створення документальної видимості реального здійснення господарських операцій та виконання умов договорів №11/08 від 11.08.2008р., №30/12 від 30.12.2010р., №24/12 від 24.12.2009р. з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой», використав складені документи про здійснення господарських договорів з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой», фактичні зобов'язання за якими завідомо для ОСОБА_4 не були спрямовані на настання реальних наслідків, обумовлених цими договорами, зокрема видаткові накладні, податкові накладні, акти походження лому, прибуткові ордери, специфікації, товарно-транспортні накладні, обсяг операцій згідно яких за 2009 рік складав - 232 943 грн., за 2010 рік - 9 431 144 грн., за 2011 рік - 935 469 грн., в тому числі ПДВ.

В результаті відображення в податковому обліку ПАТ «Нововолинський ливарний завод» безтоварних операцій з ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» щодо придбання в останнього металобрухту, ОСОБА_4 було занижено податок на прибуток підприємства за 4 квартал 2010 року в сумі 194 533 грн. та за 1 квартал 2011 року в сумі 654 895 грн. та податок на додану вартість за вересень, грудень 2009 року в сумі 38 824 грн., за січень грудень 2010 в сумі 1 567 508 грн., внаслідок чого ПАТ «Нововолинський ливарний завод» не було сплачено до державного бюджету податків в розмірі 2 455 760 грн.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд враховує, що у даному випадку була прийнята постанова про звільнення керівника ПАТ «Нововолинський ливарний завод» ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у звязку зі сплатою всіх податків та відшкодуванням шкоди, завданої державі їх несвоєчасною сплатою, та закриття провадження у кримінальній справі, а вирок у справі не виносився.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова Нововолинського міського суду Волинської області від 27.07.2012р. є належним доказом у даній справі, який підтверджує обставини здійснення господарських операцій позивача із ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой», що фактично свідчать про їх безтоварний характер.

При цьому суд враховує, що наявність у позивача видаткових і податкових накладних сама по собі не свідчить про фактичне здійснення та реальність вчинення господарських операцій. Встановлена перевіркою та судом відсутність реально вчиненої господарської операції вказує на юридичну дефектність відповідних первинних документів, з огляду на що такі документи за змістом податкового законодавства не можуть бути законною підставою для формування податкового обліку платника податку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, не підтверджено реальності здійснення господарських операцій щодо придбання металобрухту у ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой».

Таким чином, суд вважає, що викладені в акті перевірки від 27.06.2012р. №336/27/22/05799344 висновки Нововолинської ОДПІ про відсутність реального здійснення господарських операцій із ТОВ ВКФ «Бізнесінвестстрой» знайшли своє підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті, а тому прийняті на підставі матеріалів перевірки податкові повідомлення-рішення від 17.07.2012р. № та № є правомірними.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, Законів України «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 17 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук