Справа № 263/10500/14-а (ЗП/808/34/14)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № 263/10500/14-а (ЗП/808/34/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року у справі № 263/10500/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 Фарамаза огли до головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання дій протиправними та спонукання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Фарамаз огли звернувся до суду з адміністративним позовом яким просив визнати протиправними дії головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області про відмову у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання ТР №019973, виданої йому 24 жовтня 2013 року, строком дії до 30.09.2014 року та зобовязати останнього продовжити строк дії посвідки на тимчасове проживання ТР №019973, виданої йому 24 жовтня 2013 року, строком дії до 30.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відмова у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання вмотивована фактом вчинення правопорушення, що невідповідає п.п.5 п.17 Порядку і не може бути підставою у відмові продовження її дії, що свідчить про її протиправність та необхідність скасування.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Відповідача про відмову у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання ТР №019973, виданої ОСОБА_2 Фарамазу огли 24.10.2013 року строком дії до 30.09.2014 року та зобовязано відповідача продовжити строк дії посвідки на тимчасове проживання ТР №019973, виданої ОСОБА_2 Фарамазу огли, громадянину ОСОБА_3 Азербайджан, строком на один рік до 30.09.2015 року.

Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при відмові у продовженні посвідки на тимчасове проживання Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.10.2013 року Позивач отримав посвідку на тимчасове проживання ТР №019973.

02.09.2014 року Позивач звернувся до ГУ ДМС в Донецькій області із заявою, щодо продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, яка була зареєстрована 09.09.2014 року.

30.09.2014 року Позивач повторно звернувся до Відповідача із клопотанням про надання відповіді.

Рішенням головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області від 30.09.2014 року Позивачу було відмовлено у продовженні строку дії довідки на тимчасове проживання.

Зазначене відмова обґрунтована тим, що за результатами перевірки відомостей бази даних «АРМОР» було встановлено факт здійснення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з обґрунтованістю дій Відповідача по продовженню посвідки на тимчасове проживання, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність дій по відмові у продовженні посвідки на тимчасове проживання є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Відповідача по відмові у продовженні посвідки на тимчасове проживання є необґрунтованими та такими, що підлягають визнанню протиправними.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.1 Закону Україні «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Приписами п.13 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Положеннями ч.13 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

У відповідності п.10. Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, затвердженого Постановою КМУ від 28.03.2012 № 251, посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів.

За результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що підставою для правомірного перебування іноземця на території України зокрема є наявність укладеного шлюбу з громадянином України та наявність посвідки на тимчасове проживання. Посвідка про тимчасове проживання на території України видається на підставі заяви іноземця та документу, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України та діє строком до одного року з можливістю її подальшого подовження.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до державної міграційної служби України в Донецькій області із заявою продовжити строк дії його посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Однак, 30.09.2014 року ОСОБА_4 Фарамазу огли було відмовлено у продовженні дії зазначеної посвідки на підставі п.п.5 п.17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 28.03.2012 року №251, а саме у звязку з наявністю факту здійснення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеною позицією головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області з огляду на наступне.

Згідно пункт 17 підпункт 5 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, затвердженого Постановою КМУ від 28.03.2012 №251, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання).

Отже, іноземцю може бути відмовлено у наданні або подовженні посвідки про тимчасове проживання, зокрема якщо будуть встановлені факти невиконання ним рішення органу державної влади, уповноваженої накладати стягнення або якщо він має майнові зобовязання перед державою.

Як вбачається з пояснень Відповідача, підставою для відмови у задоволенні заяви про подовження посвідки на тимчасове проживання була відсутність в базі даних «Армор» відомостей про виконання Позивачем накладеного адміністративного стягнення.

Однак, як вбачається з наданого Відповідачем витягу з бази даних «Армор», в ній міститься інформація щодо складання відносно Позивача протоколу №433074 від 15.11.2013 року про порушення ним ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є документом, який фіксує факт вчинення особою такого правопорушення та є підставою для подальшого його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення шляхом винесення відповідної постанови.

В даному випадку, у базі даних «Армор» відсутня будь-яка інформація щодо винесення на підставі зазначеного протоколу постанови про притягнення ОСОБА_2 Фарамаза огли до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідачем не було надано до суду додаткових доказів, які б підтверджували факт притягнення Позивача до адміністративної відповідальності на підставі зазначеного протоколу та несплати ним накладеного адміністративного стягнення.

Крім того, як вбачається з довідки Управління Державної автомобільної інспекції відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполя Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.09.2014 року №9/4578, ОСОБА_2 Фарамаз огли за обліком осіб, позбавлених права керування транспортними засобами не значиться, штрафи за порушення правил дорожнього руху сплатив.

Отже, головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в даному випадку дійшло хибного висновку щодо неможливості подовження Позивачу посвідки на тимчасове проживання у звязку з несплатою ним адміністративного стягнення.

Крім того, не дивлячись на відмову у видачі посвідки, в паспорт Позивача була зроблена відмітка про продовження дії посвідки на тимчасове проживання ТР №019973 до 30.08.2015 року, яка була скріплена печаткою ДМС в Донецькій області.

Таким чином, виходячи з подання Позивачем належним чином оформленої заяви на продовження посвідки та копії свідоцтва про шлюб, відсутності рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративних стягнень та відсутності додаткових доводів Відповідача щодо неможливості подовження посвідки на тимчасове проживання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_2 Фарамаз огли права на продовження строку дії його посвідки на тимчасове проживання ТР №019973.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року у є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року у справі № 263/10500/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко