Справа № 2а-1312/3/12
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Справа № 135634/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 26 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради за участю третіх осіб споживчого кооперативу «Конструктор», управління Держкомзему у м.Львові, профкому ВАТ «Агромашпроект» про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Львівської міської ради за участю третіх осіб споживчого кооперативу «Конструктор», управління Держкомзему у м.Львові, профкому ВАТ «Агромашпроект» про зобовязання до вчинення дій .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, як член СК «Конструктор» є законним користувачем земельної ділянки, що знаходиться на вул.Абхазькій в м.Львові. 27.04.2010 року у відповідності до вимог ст. 118 ЗК України звернувся до відповідача з заявою про передачу йому земельної ділянки площею 0,0360 га, що розташована на землях СК «Конструктор» у власність для ведення садівництва, однак відповідач рішення по такій заяві не прийняв, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26 червня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Суд виходив з того, що жодного документу, який би свідчив про те, що СК «Конструктор» відповідачем передано земельну ділянку у власність чи користування не представлено, тому відсутні підстави, що позивач є належним користувачем земельної ділянки і має право на приватизацію такої.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням стороною позивача було подано апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що постанова винесена в порушення норм закону.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач 27.04.2010 року звернувся з заявою до відповідача, в якій просить передати йому у власність земельну ділянку площею 0,0360 га по вул.Абхазькій у м.Львові для ведення садівництва. Таку заяву було повернуто, у зв'язку з відсутністю необхідних даних для прийняття рішення.

Оскаржувана земельна ділянка (площею 0,036 га, розміщена по вул. Абхазькій в м.Львові) перебуває у комунальній власності, а тому суб'єктом права власності щодо неї виступає територіальна громада м. Львова, інтереси якої, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представляє Львівська міська рада і здійснює від її імені функції і повноваження місцевого самоврядування.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 10.10.2013 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Беручи до уваги обставини справи, а саме той факт, що за зверненням позивача, відповідачем не прийнято у встановлені строки жодного рішення, відтак вимоги позовні підлягають до часткового задоволення, а саме зобовязання Львівську міські раду прийняти рішення з приводу заяви ОСОБА_1

Вимога сторони позивача надати земельну ділянку у власність є передчасною та в такій ситуації суд перебере на себе повноваження належного органу, в повноваженнях якого вирішувати подібні правовідносини.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову Личаківського районного суду м.Львова від 26 червня 2012 року по справі № 2а/1312/3/2012 та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської міської ради за участю третіх осіб споживчого кооперативу «Конструктор», управління Держкомзему у м.Львові, профкому ВАТ «Агромашпроект» про зобовязання вчинити дії задоволити частково.

Зобовязати Львівську міську раду прийняти рішення по зверненню ОСОБА_1 до Львівської міської ради про передачу земельної ділянки площею 0,0360 га, розміщену на землях споживчого кооперативу «Конструктор» по вул. Абхазькій в м.Львові для ведення садівництва у власність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_2