Справа № 711/3513/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/3513/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Колода Л.Д. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області, в якому просив: визнати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про перерахунок пенсії ОСОБА_5 в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати протиправним; визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про перерахунок пенсії ОСОБА_5 в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_5 в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати з 31.03.2015, призначеної по інвалідності, в зв'язку зі звільненням із органів прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати за період з 31.03.2015 до дня здійснення перерахунку пенсії. Постанову в частині стягнення суми щомісячного підвищення пенсії звернути до негайного виконання.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 працював на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законі спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та процесуального керівництва управління прокуратури черкаської області.

З 14.04.2014 позивачеві призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» у розмірі 80% від суми заробітної плати.

01.04.2015 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії та подав відповідні документи.

Відповідач, листом від 10.04.2015 № 265Б-10 повідомив заявника, що перерахунок пенсії по інвалідності здійснено з 01.04.2015 відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що чинна на момент такого перерахунку, виходячи з розрахунку 60% від заробітку.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача незаконними, оскільки перерахунок, на його думку, мав бути здійснений у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення йому пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з такого.

Положеннями частин 1 та 2 статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час призначення позивачеві пенсії (14.04.2014), закріплено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законами України від 27 березня 2014 року N 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та від 28 грудня 2014 року N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до другої частини статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Таким чином, положення частини другої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (нумерація частин названої норми неодноразово змінювалася) щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті названим вище Законом № 1166-VII, а в подальшому Законом № 76-VIII.

Поряд з цим, районний суд правильно зауважив, що підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям вказаних Законів не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, за правилами частин 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законами № 1166-VII та № 76-VIII зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічну правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постановах від 10 грудня 2013 року 21-420а13 та від 17 грудня 2013 року 21-445а13.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачеві з 14.04.2014 призначена пенсія по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Оскільки при здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії застосуванню підлягає норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, то відповідно здійснення пенсійним органом перерахунку позивачеві пенсії, виходячи з розрахунку 60% від заробітку не відповідає наведеним вище вимогам законодавства України.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 16 липня 2015 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.