Справа № К/9991/2421/11-С
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Київ К/9991/2421/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Калінінському районі м.Донецька

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.12.2010

у справі №2а-2593/10/0570

за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»

до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м.Донецька

про визнання недійсним повністю податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.12.2010, позов задоволено повністю. Визнано недійсними та скасовано рішення ДПІ у Калінінському районі м.Донецька від 01.12.2009 про застосування штрафних (фінансових) санкцій № в сумі 3790,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 30.12.2009 про донарахування податку на додану вартість №/1 на суму 220037 грн., податкове повідомлення-рішення про донарахування податку на додану вартість №/0 на суму 382456 грн., податкове повідомлення-рішення про донарахування податку на прибуток №/1 на суму 4609069 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час ті місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2008 року по 30 червня 2009 року, за наслідками якої складено акт перевірки від 18 листопада 2009 року № 6738/23-1/01416990.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: від 1 грудня 2009 року № /0, яким за порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпунктів 7.2.4, 7.2.6, пункту 7.2 статті 7, Закону України «Про податок на додану вартість» визначено суму податкового зобов?язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 220037 грн., у тому числі 112768 грн. - за основним платежем та 107269 грн. - за штрафними санкціями; від 30 грудня 2009 року № /0, яким за порушення пункту 10.1 статті 10, підпунктів 7.4.1 пункту 7.4. статті 7, пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено суму податкового зобов?язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 382456 грн., у тому числі 288780 грн. - за основним платежем та 93676 грн. - за штрафними санкціями ; від 1 грудня 2009 року № /0, яким за порушення пункту 20.1 статті 20, підпунктів 4.1.1, 4.1.6. пункту 4.1 статті 4, підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11, пункту 5.10 статті 5, підпункту 7.4.1 пункту 7.4. статті 7, пунктів 1.26, 1.31, підпунктів 1.20.1., 1.20.5 , 1.20.10 пункту 1.20 статті 1, підпунктів 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначена сума податкового зобов?язання з податку на прибуток у загальному розмірі 4609069 грн., у тому числі 2447587 грн. - за основним платежем та 2161210 грн. - за штрафними санкціями.

Прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 1 грудня 2009 року № за порушення пунктів 3.1., 3.5. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, яким застосовані штрафні на загальну суму 3790,00 грн. на підставі абзаців 2, 6 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95, яке є предметом оскарження.

За наслідками адміністративного оскраження скарги позивача залишені без задоволення, а зазначені податкові повідомлення-рішення без змін, прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 30 грудня 2009 року з податку на додану вартість та № /1 від 30 грудня 2009 року з податку на прибуток, які є предметом оскарження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було укладено договори підряду з ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та ТОВ «Металлургмонтаж 10» на виконання позивачем будівельних робіт. Фактичні обсяги робіт та їх вартість до цих договорів зафіксовані у довідках про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ 3 та актах виконаних робіт форми КБ 3 на суму 2564609,66 грн. (ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь») та на суму 1997510,40 грн. (ТОВ «Металлургмонтаж 10»). Дані суми були включені до складу валових доходів позивача.

Згодом сторонами були укладені договори про новацію, якими вартість робіт була зменшена на 30 %, а саме на 1687046,66 грн.

Позивачем у бухгалтерському обліку зроблені проводки «сторно» на суму 1687046,66 грн. та проведено коригування в податкових накладних, що відображено в реєстрі видних податкових накладних. Зменшення валових доходів відображено у рядку 01.1. декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року. Одночасно з цим, в податковому обліку позивача зменшено валові витрати за півріччя 2009 року на суму 1405872,00 грн., зменшення валових витрат відображено у рядку 04.1. декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2009 року та за півріччя 2009 року.

На думку відповідача зазначена операція призвела до отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги у вигляді заборгованості перед іншою юридичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності (пункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств») та порушення підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону, що призвело до заниження валових доходів на 1687046,66 грн.

Судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що підписання позивачем угод про новацію стосовно узгодженої сторонами розміру плати за основним Договором, припиняє зобов'язання в частині внесення за виконані роботи плати в сумі 1687046,66 грн. та зумовлює виникнення між тими ж особами нового зобов'язання, яке містить умову про інший спосіб виконання.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Позивач здійснив відповідне коригування у бухгалтерському та податковому обліку з урахуванням укладених договорів про новацію.

Таким чином, позивач визначив вадові доходи у відповідності із вимогами пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» як загальну суму отриманого протягом звітного періоду доходу.

Висновок податкового органу про наявність у позивача безповоротної фінансової допомоги, як суми заборгованості платника податку перед іншою юридичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності, є тикам, що не відповідає змісту поняття безповоротної фінансової допомоги в розумінні підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки договори про новацію зумовлюють припинення зобов'язання, отже, виключають наявність заборгованості у позивача перед ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та ТОВ «Металлургмонтаж 10» у розмірі 1687046,66 грн.

Щодо висновків податкового органу, що позивачем не відображено в податковому обліку отримання коштів у сумі 5000000,00 грн. та не включно їх до валових доходів у 2008 році як передплату, отриману від ТОВ «Металлпромснаб» за договором від 25 липня 2008 року № 25/07-08, відвантаження продукції за яким не відбувалося, а також не відображення в податковому обліку отримання та не включення до валових витрат суми переданої ТОВ «Металлпромснаб» передплати 5000000,00 грн. за договором № 28/07-08 від 28 липня 2008 року, отримання продукції за яким не відбувалося, то судами попередніх інстанцій встановлено, що операції з отримання передоплати від ТОВ «Металлпромснаб» та зі сплати коштів на адресу ТОВ «Металлпромснаб» відображені позивачем в бухгалтерському обліку.

Згідно із частиною 1 статті 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Оскільки поставка продукції за вищезазначеними договорами не здійснювалася, сторонами 31 липня 2008 року підписано акт взаємозаліку сум, що також відображено у бухгалтерському обліку позивача, шляхом збільшення валового доходу на суму 4166666,67 грн. та валових витрат на таку ж суму.

Операція взаємозаліку не призвела до заниження валового доходу або до завищення валових витрат позивача, підстави для коригування валових витрат та валового доходу відповідно до пункту 5.10 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» відсутні, оскільки зміни сум компенсації вартості продукції за операціями з купівлі-продажу не відбулося.

Не надано податковим органом і доказів того, що отримані позивачем 30 липня 2008 року від банківської установи кредитні кошти у розмірі 5000000,00 грн. за договором № 09-08/03 від 25 липня 2008 року на поповнення обігових коштів, спрямовані не на рахунок ТОВ «Металлпромснаб», як попередню оплату за договором від 25 липня 2008 року № 28/07-08, а переказані на рахунок «Донецької обласної федерації рукопашного бою» у якості благодійної допомоги, а тому не використані в господарській діяльності з метою отримання прибутку, що виключає висновок, що відсотки за користування кредитом в сумі 919388 грн. включені до складу валових витрат в порушення підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Щодо доводів податкового органу про порушення позивачем підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме до складу валових витрат не включено 518793 грн. по кредиту, який був використаний його структурними підрозділами, то судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем був укладений договір № 15-93/02-1148-118/08 від 14 квітня 2008 року з АК Промінвестбанк на отримання кредиту в сумі 6450000,00 грн., отримані за цим кредитом були розподілені між структурними підрозділами АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж». Витрати по сплаті відсотків за користування кредитом включені позивачем до складу валових витрат у повному обсязі та частково відшкодовувались на користь АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж» його структурними підрозділами, які фактично використовували кредитні кошти. Суму відшкодованих коштів включено до складу валових доходів АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж». Податковим органом встановлено, що структурними підрозділами не в повному обсязі здійснено відшкодування цих коштів, а лише в сумі 518792,29 грн. Між тим, АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж» сплатило на користь банку суму 919387,67 грн.

Виходячи з аналізу пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» суб?єкт господарювання може здійснювати господарську діяльність як особисто так і через свої відокремлені підрозділи, таким чином, використання кредитних ресурсів структурними підрозділами позивача відповідає змісту господарської діяльності.

Висновок податкового органу про те, що структурні підрозділи є пов?язаними особами, та що операції по отриманню доходу від них підлягають оподаткуванню, не відповідає змісту пункту 1.26 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у зв?язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для оподаткування коштів, які отримані від структурних підрозділів за правилами підпункту 7.4.1. пункту 7.4. статті 7 цього Закону.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем підпункт 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок заниження валового доходу за операціями з отримання фінансової допомоги в сумі 500,00 тис. грн. від ОСОБА_1 за договором від 22 квітня 2009 року та не повергнення її станом на І-ше півріччя 2009 року, то судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у декларації за І півріччя 2009 року валові витрати, відображені у рядку 01.6., були відкориговані, що підтверджується журналами ордерами та головною книгою, після проведення правильного арифметичного підрахунку кінцевих сум за І квартал 2009 року включена фінансова допомога від ОСОБА_1

Слід погодитись і з висновками судів попередніх інстанцій, що податковим органом, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не доведено правильності своїх висновків про порушення підпунктів 7.2.4, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», та завищення суми податкового кредиту в березні 2009 року на суму 629959,63 грн. з тих підстав, що позивач сформував податковий кредит на підставі податкових накладних, виданих структурними підрозділами позивача МСУ-415, МСУ-449 та ДСУ-416, яких було виключено з реєстру платників податку на додану вартість. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість спеціалізованих управлінь «Електромонтаж» № 449, «Електромонтаж» № 415, «Промзв?язокмонтаж» № 416, які є відокремленими підрозділами АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж», скасовано рішеннями суду, які набрали законної сили, а тому формування податкового кредиту на підставі виданих вищезазначеними підприємствами податкових накладних, здійснено у відповідності до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 Закону України «Про податок на додану вартість».

Правильними є і висновки судів попередніх інстанцій, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення, що передбачає застосування відповідальності у вигляді штрафних санкцій, передбачених абзацами 2, 6 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не можуть бути підставою для їх скасування з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Калінінському районі м.Донецька залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2010 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.12.2010 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун