Справа № 705/1977/15-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/1977/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Коваль А.Б. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А
15 липня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області про зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 пред`явив позов до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови йому, ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни протиправними; зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради встановити позивачу відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з 25 червня 1969 року по 02 грудня 1994 року працював у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони СРСР газозварювальником і відносився до осіб вільнонайманого складу (а.с. 7).
У період з 22.09.1986 року по 02.11.1986 року, позивач, як особа вільнонайманого складу, в складі військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , куди був відряджений з військової частини НОМЕР_1 , разом з іншими вільнонайманими особами та військовослужбовцями виконував обов`язки військової служби, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії ЧК № 042080 від 14.05.2004 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої стало захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5).
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 13.05.2015 року № 2347, захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Однак, на його заяву від 02 березня 2015 року до відповідача про встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, листом від 12 березня 2015 року безпідставно відмовлено, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Згідно з п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.
Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни, згідно статті 7 Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід».
Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи, які у відповідності до вимог ч. 1 ст. 79 КАС України, є письмовими доказами, у своїй сукупності у повній мірі підтверджують право позивача на статус інваліда війни та право на отримання відповідного посвідчення.
При цьому, відповідач не заперечує сам факт участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте вимагає надання додаткових документів.
Що стосується посилань відповідача на те, що позивач не підпадає під п.1 ч. 2 ст. 7 Закону, оскільки в довідці МСЕК вказано лише «робота пов`язана з ЛНА на ЧАЕС», а тому інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст. 7 Закону, а одержана внаслідок проходження військової служби, то колегія суддів їх до уваги не приймає з огляду на те, що Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 13.05.2015 року № 2347 чітко встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.
Таким чином наявні матеріали справи (надані позивачем докази) свідчать про те, що позивач працював у військової частині і приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року залишити без задоволення.
Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Борисюк Л.П.