Справа № 22-а-5386/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А,

суддів: Коцюрби О.П., Корзаченко І.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання зробити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області, просив зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі передбаченому Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з дня встановлення йому інвалідності.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2009 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Ірпінським міським судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, йому встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 9-12).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відмовив в задоволені позову у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності та відсутністю поважних причин для його поновлення.

Колегія суддів вважає, що постанова Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2009 підлягає скасуванню, та прийняттю нової постанови виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам другої групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась пенсія відповідно до вимог постанов КМ України № 1 від 03.01.2002 року та № 836 від 26.07.1996 року, № 654 від 16.07.2008 року.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року та № 836 від 26.07.1996 року, № 654 від 16.07.2008 року суперечать вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру додаткової пенсії, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Позивач просив задовольнити позов починаючи з дня встановлення йому інвалідності з 05 вересня 2003 року.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (чинної на момент звернення до суду ) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Згідно ст.100 КАС України (в редакції на час звернення до суду) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду 01.12.2009 р., тобто пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права, по виплатам за період з 05 вересня 2003 року до 01 грудня 2009 року, оскільки підвищення до пенсії є щомісячною виплатою і позивач при кожному отриманні пенсії мав всі підстави дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях проти позову наполягав на застосуванні строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, за можливе задовольнити вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю , за період з 02 грудня 2008 року.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 206 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, додаткової пенсії відповідно до ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України у м. Ірпінь провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 02 грудня 2008 року з врахуванням раніше виплаченої пенсії.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді: