Справа № 804/14043/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 804/14043/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі № 804/14043/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Ес-Трейд» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Ес-Трейд» звернулося до суду з позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про:

визнання протиправним дій відповідача при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Ес-Трейд» за вересень 2013 року з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з товариством з обмеженою відповідальністю «Тексоіл» та реальність здійснення господарських операцій, за результатами якої складено акт № 157/10/04-22.01 від 22.07.2014 року;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції про нарахування грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 15.08.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наявні первинні документи підтверджують саме факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Тексоіл», що надає право позичу для формування податкового кредиту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним дії Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Ес-Трейд» за вересень 2013 року з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з товариством з обмеженою відповідальністю «Тексоіл» та реальність здійснення господарських операцій, за результатами якої складено акт № 157/10/04-22.01 від 22.07.2014 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції про нарахування грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 15.08.2014 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 21.07.2014 року по 22.07.2014 відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача за вересень 2013 року з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ «Тексоіл» та реальність здійснення господарських операцій.

22.07.2014 року відповідачем було складено акт про результати проведення документальної перевірки, на підставі якого, 15.08.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № про нарахування грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення статті 198 п.198.1.,п.198.2.,п.198.3, ст. 185 п. 185.1 Податкового Кодексу України.

Колегія суддів, виходячи з фактичних обставин справи, норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, погоджується з судом першої інстанції про протиправність дій відповідача, зважаючи на наступне.

Згідно п. 78.1.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Однак, всупереч п. 78.1.1. статті 78 ПК України відповідачем було направлено позивачу не належним чином оформлене звернення щодо надання документів та письмових пояснень по взаємовідносинам ТОВ «Тексоіл».

Оскільки відповідачем було порушено вимоги, визначені п. 78.1.1. статті 78 ПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у відповідача не виникло права проводити позапланову невиїзну перевірку.

Крім того, відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2. ст.198 ПК України).

Згідно з п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що перевірявся позивач мав господарські відносини з ТОВ «Тексоіл».

16.09.2013 року між позивачем та ТОВ «Тексоіл» було укладено договір № 160913/09 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ).

Відповідно до п. 3.2 укладеного договору ТОВ «Тексоіл» згідно видаткової накладної № 445 від 30.09.2013 року передало позивачу дизельне пальне в кількості 3,920 тн. відповідно до п.6.1. товар передається покупцю на складі постачальника.

Доставка товару здійснюється транспортом покупця. На виконання умов договору, та оскільки у позивача відсутній власний транспорт для перевезення паливно-мастильних матеріалів позивачем було укладено договір перевезення вантажу № 367/13 від 10.09.2013 року з ТОВ «Макрос-Опт».

На виконання умов договору перевезення ТОВ «Макрос-Опт» отримало у ТОВ «Тексоіл» у м. Суми дизельне пальне в кількості 3,920 тн. та здійснило перевезення вантажу до м. Кобеляки Полтавська область, де перебував на стоянці автотранспорт позивача. В місці перебування автотранспорту позивача, перевізник ТОВ «Макрос-Опт» здійснив відвантаження дизельного пального шляхом безпосередньої заправки автомобілів, які перебували в користуванні позивача.

В подальшому на виконання умов вище наведених договорів позивач здійснював поставки мінеральних добрив контрагентам, що підтверджується відповідними подорожніми листами (копії прикладаються). На підставі подорожніх листів було списано дизельне пальне отримане від ТОВ «Тексоіл».

На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок ТОВ «Тексоіл» 40 000,00 грн., згідно платіжного доручення № 107 від 30.09.2013 року.

Таким чином, здійснення господарської операції було зафіксоване первинними бухгалтерськими документами, розрахунки здійснені у безготівковій формі.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Вищенаведені документи, якими позивач підтверджує виконання укладеного договору, містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідної господарської операції.

На момент укладення та реалізації вказаних вище договорів вказаний контрагент позивача мав зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять.

Також укладений позивачем з означеним вище підприємством договір не містить умов та ознак, які б свідчили про їх суперечність інтересам держави та суспільства або порушували публічний порядок.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язку сторони договору перевіряти повноваження контрагента на підписання первинних бухгалтерських та податкових документів, як і не передбачено відповідальності сторони договору за порушення її контрагентом вимог чинного законодавства при укладанні договору. У тому випадку, якщо не доказано обізнаності сторони договору про факт порушення законодавства його контрагентом на момент укладання договору, вважається, що така сторона діяла правомірно.

Укладений позивачем договір відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про порушення з боку контрагента позивача, які б позбавляли позивача права на віднесення відповідних сум до валових витрат та податкового кредиту відповідачем не подані, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання відповідача на акт перевірки контрагента позивача № 269/2204/37654450/79 від 21.03.14 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Тексоіл» за встановлених вище фактичних обставин не може бути підставою для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Із змісту вищенаведених норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку на додану вартість до бюджету.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Отже, якщо контрагент позивача і не виконав своїх зобов'язань щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цього підприємства і така відповідальність не може бути покладена на позивача.

Крім того, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року визнано протиправними дії ДПІ щодо коригування (виключення) на підставі акту перевірки № 269/2204/37654450/79 від 21.03.14 суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «Тексоіл» у податкових деклараціях за період з 01.06.2013р.по 31.12.2013р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 16 липня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов