Справа № 804/7794/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2015 року Справа №804/7794/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Чмоні А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську заяву відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до державного реєстратора Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: фізична особа - підприємець ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа №804/7794/15 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до державного реєстратора Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: фізична особа - підприємець ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідач до суду не прибув, надав заяву про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої зазначив наступне:

- у позовній заяві йдеться про реєстрацію похідного права, яке виникло після 1 січня 2013 року та раніше заявником не реєструвалось, у звязку із чим у державного реєстратора не виникло обовязку звертатись до інших субєктів владних повноважень для отримання інформації щодо відповідних земельних ділянок;

- у документах, поданих заявником, не містилось інформації, яка може вважатися перешкодою для державної реєстрації права оренди. ФОП ОСОБА_4 разом із заявами на проведення державної реєстрації реєстратору був поданий повний та належно оформлений пакет документів, який вимагається законом для вчинення відповідної реєстраційної дії. З огляду на це, та законодавчу заборону відмовляти у державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених законодавством, у державного реєстратора не було правових підстав для такої відмови;

- враховуючи, що предметом позову є виключно відповідність дій реєстратора вимогам закону щодо процедури реєстрації, цей позов не може вважатися обґрунтованим;

- предмет цього спору (законність рішень про реєстрацію) не тотожний змісту юридичного конфлікту, який виник між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, про право оренди земельних ділянок. Наявність такого конфлікту вбачається, зокрема, з додаткових угод про дострокове припинення договорів оренди земельних паїв, укладених між власниками паїв та ФОП ОСОБА_2;

- державний реєстратор не є тим субєктом, який порушив права позивача та не є субєктом, до компетенції якого належить відновлення такого права;

- конфлікт між вищевказаними сторонами носить приватний характер, а завданням адміністративного судочинства є захист осіб від незаконних дій або рішень субєкта владних повноважень, то, надаючи оцінку обставинам цієї справи необхідно досліджувати виключно питання відповідності дій державного реєстратора прямим вказівкам закону, не втручаючись у приватний спір про право, отже, позов заявлено до неналежного відповідача, який не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив.

Надаючи оцінку доводам відповідача стосовно відсутності підстав для розгляду заявленого спору адміністративним судом, суд не знаходить їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. В цій категорії спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути субєкт владних повноважень.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами суспільства стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкта.

У випадку, якщо субєкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття «субєкт владних повноважень» визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою субєкта владних повноважень є здійснення цим субєктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є субєктом, який наділений особливим статусом та повноваженнями, відповідно до яких останній самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що оскаржувані рішення субєкта владних повноважень впливають на права та обовязки позивача, суд доходить висновку про публічно-правовий характер заявленого спору, який відноситься до справ адміністративної юрисдикції.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що предмет цього спору з приводу законності рішень про реєстрацію не тотожний змісту юридичного конфлікту, який виник між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, про право оренди земельних ділянок.

Поряд з цим, посилання відповідача на необґрунтованість заявленого позову розглядається судом як пояснення та заперечення проти позовних вимог, та буде взято до уваги при винесенні рішення за наслідками розгляду адміністративної справи по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, оскільки заявлений спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання державного реєстратора Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 про закриття провадження в адміністративній справі №804/7794/15 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складений 20 липня 2015 року.

Суддя І.О. Верба