Справа № 804/1480/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/17076/15 (К/800/19655/15)

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" (далі - ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС") до Дніпропетровської митниці Міндоходів, за участю третьої особи - Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" та Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, за участю третьої особи - Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 грудня 2013 року №110010000/2013/00530, від 20 грудня 2013 року №110010000/2013 та від 23 грудня 2013 року № 110010000/2013/00536;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17 грудня 2013 року №110010000/2013/600540/1, від 20 грудня 2013 року № 110010000/2013/600545/1, від 23 грудня 2013 року №110010000/2013/600546/1;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю Міндоходів надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області про повернення ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 164200,77 гривень, шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю Міндоходів здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 грудня 2013 року №110010000/2013/00530.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів, яке винесене відносно публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" () про коригування митної вартості товарів від 17 грудня 2013 року № 110010000/2013/600540/1.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року скасовано в частині визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 грудня 2013 року №110010000/2013/00530 та у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС", посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дніпропетровська митниця Міндоходів також подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно із частиною 8 статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім ЄвразРесурс" Україна" та Компанією "Carbo Chemicals Group GmbH" 16 червня 2008 року було укладено Контракт № 83/08 на купівлю - продаж вугілля.

Відповідно до умов п. 2.1 Контракту № 83/08 від 16 червня 2008 року ціна на товар приймається на умовах DAF Польсько - Український кордон прикордонного переходу Хрубещев/Ізов, відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів - Інкотермс 2000 та зазначається в додатках до даного Контракту в Євро за одну метричну тону Товару.

19 грудня 2012 року між Компанією "Carbo Chemicals Group GmbH" (Німеччина) та ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" укладено контракт № 12-24/12 на поставку коксівного вугілля.

Відповідно до пункту 1.1 контракту від 19 грудня 2012 року № 12-24/12 найменування, кількість, реквізити вантажовідправників та вантажоотримувачів, строки поставки вказуються у додатках, які є складовою та невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно пункту 2.1 контракту від 19 грудня 2012 року № 12-24/12 ціна товару встановлюється згідно із правилами інтерпретації міжнародних комерційних термінів "Інкотермс-2010" і зазначається в додатках до даного контракту в євро за одну метричну тону товару.

Відповідно до пункту 1.1 доповнення від 27 серпня 2013 року № 14 поставка товару (вугілля коксівне (hard coal) фр. 0 - 50 мм) здійснювалась за ціною 146,00 євро за одну метричну тону на умовах поставки DAP ст. Ізов згідно правилам інтерпретації міжнародних комерційних термінів "Інкотермс-2010".

ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" 17 грудня 2013 року, 20 грудня 2013 року, 23 грудня 2013 року звернувся до Дніпропетровської митниці для митного оформлення товару - "вугілля кам'яне (вугільний концентрат) бітумінозне, коксівне, фракція - 0-50 мм", який надійшов на адресу ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" на підставі зовнішньоекноміного контракту від 19 грудня 2012 року № 12-24/12. Для митного оформлення товару до Дніпропетровської митниці Міндоходів були подані митні декларації:

№110010000/2013/008897,

№ 11001000/2013/008996,

№ 110010000/2013/009019.

Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості ДМВ -1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Проте, митним органом, у зв'язку з відсутністю у митниці всіх документів необхідних для перевірки числового значення митної вартості товару, було скориговано митну вартість із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості - 2-б - за ціною договору щодо подібних товарів шляхом винесення рішення про коригування митної вартості товарів від 17 грудня 2013 року № 0010000/2013/600540/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 грудня 2013 року № 110010000/2013/00530, та 2- ґ - резервного методу із застосуванням вартостей, визначених митним органом шляхом винесення рішень про коригування митної вартості товарів від 20 грудня 2013 року №110010000/2013/00535 та від 23 грудня 2013 року № 110010000/2013/00536 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 грудня 2013 року № 110010000/2013/600545/1, від 23 грудня 2013 року №110010000/2013/600546/1.

В результаті прийнятих рішень митну вартість товару було скориговано за ціною 197,00 євро за 1 метричну тону.

Всі три декларації митної вартості заявлені щодо ідентичного товару отриманого позивачем за одним контрактом.

Під час проведення перевірки документів, наданих для митного оформлення було встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості та містять розбіжності, у зв'язку з чим митним органом було запропоновано надати додаткові документи, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

копію декларації країни відправлення.

Із вимогами щодо витребуваних митницею документів декларант ознайомився 17 грудня 2013 року.

Наявність у митного органу сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів та відсутність, в наданих документах, відповідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких можливо було спростувати виниклі сумніви, стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Тому доводи позивача про відсутність правових підстав у відповідача для витребування додаткових документів, оскільки останнім не зазначено про визначені ч.3 ст.53 Митного кодексу України недоліки поданих позивачем документів є безпідставними та не приймаються судом до уваги.

Так, згідно матеріалів справи, що не заперечується позивачем та встановлено митницею за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, підприємством позивача укладено контракт на поставку товару з Компанією "Carbo Chemicals Group GmbH" (Німеччина), за інформацією митної декларації виробник товару невідомий, за сертифікатом походження - країна походження товару Європейське співтовариство.

Відповідно до інформації мережі Інтернет Компанія "Carbo Chemicals Group GmbH" (Німеччина) спеціалізується на експорті, імпорті і торгівлі сировиною, такою як вугілля, кокс, антрацит та інші подібні речовини, не є безпосереднім виробником чи власником зазначених вугледобувних центрів. Поставка вугілля здійснюється компанією за рахунок налагоджених зв'язків з компаніями, що спеціалізуються на видобутку вугілля, сортуванні та переробці. Крім того, відповідно до гр. 2 митної декларації відправником товару є "МСТ Міжнародна товарна експедиція Сп.з.о.о.?, що знаходиться на території Польщі.

Відповідно до документів, наданих для митного оформлення, відправлення вугільного концентрату здійснюється зі складу в Польщі за контрактом з німецькою компанією. Це підтверджується тим, що товар надійшов з "Євротерміналу Славков" (Польща), що являє собою контейнерне депо для зберігання товарів.

Таким чином, у зв'язку з укладенням позивачем непрямого контракту та наявністю посередників у зовнішньоекономічній операції, відсутність інформації про виробника товару, висновок суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, щодо віднесення Дніпропетровською митницею зазначеної операції до ризикованої з урахуванням положень Митного кодексу України є обґрунтованим.

Тому вимога митного органу про надання додаткових документів є обґрунтованою.

На виконання вказаної вимоги декларант також повідомив, що платежі третім особам на користь продавця за умовами контракту від 19 грудня 2012 року №12-24/12 не здійснювались та зазначив про надання наявних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару протягом терміну дії гарантійних зобов'язань.

Разом з тим, відповідачем було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, за результатами якого встановлено, що заявлена митна вартість значно нижча рівня митної вартості товарів, інформація про яку була наявна у митному органі.

Додаткові документи, що були запитані митним органом, у встановлений строк декларантом не надані, що стало підставою для відмови в прийнятті митних декларацій та прийняття рішень про коригування митної вартості товарів.

Крім того, як вбачається з листа Дніпропетровської митниці Міндоходів за № 17-11-2/394 від 21 січня 2014 року, адресованого директору ПАТ "Євраз Баглійкокс", протягом строку дії гарантійних зобов'язань позивачем надано додаткові документи (лист від 14.01.2013 № 60).

Зокрема, позивачем в обґрунтування заявленої митної вартості було надано інформаційний лист Компанії "Carbo Chemicals Group GmbH" (Німеччина) від 27 серпня 2013 року щодо якісних характеристик, ціни та умов оплати коксівного вугілля, що поставляється для ПАТ "ЄВРАЗ Баглійкокс".

Митним органом зазначено, що відповідно до вказаного листа продавцем Компанією "Carbo Chemicals Group GmbH" (Німеччина) здійснюється поставка вугілля коксівного походженням Сілезького вугільного басейну. При цьому, відповідно до інформації мережі Інтернет Сілезький вугільний басейн розташований на територій Польщі та Чехії. Основні центри видобутку Катовице (Польща) та Острава (Чехія). Відповідно до інформації мережі Інтернет (www.lhs.com.pl) відстань за маршрутом Славков ЛХС (Рl) - Хрубешув ЛХС складає 399 км.

Так, митницею встановлено, що лише вартість перевезення вугілля, випущеного у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за вказаними у цьому листі ЕМД, за результатами проведених митницею розрахунків згідно інформації посольства України в республіці Польща про базові тарифи на перевезення залізничним транспортом (згідно даних РКР САRGО), розраховується на рівні 38,06 Євро/т.

Про зазначені обставини наголошувалось у листі митниці від 24 грудня 2013 року № 17-11-2/6057.

Таким чином, наданий позивачем лист не дає можливості встановити правильність визначення митної вартості товару.

При цьому, будь-яких інших документів, та документів, які витребовував митний орган, декларантом не надано.

Таким чином, враховуючи викладене Дніпропетровська митниця прийшла до правильного висновку, що позивачем не надано документів для проведення перевірки правильності визначення митної вартості товару з урахуванням відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості з урахуванням характеру зовнішньоекономічного контракту та умов поставки.

За таких обставин, митницею було скориговано митну вартість із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості: до МД №110010000/2013/008897 був застосований метод - 2-6 - за ціною договору щодо подібних товарів, до МД № 11001000/2013/008996, № 110010000/2013/009019 - 2-r - резервний метод, з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів на рівні: за МД від 29.09.2013 №110010000/2013/006578, МД від 30.09.2013 №110010000/2013/006593, відповідно до яких ціна на подібний товар становить - 0,197 ЄВРО/кг.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірності застосування митним органом методу 2-б, оскільки зазначені в Рішенні від 17 грудня 2013 року №110010000/2013/600540/1 - МД від 29 вересня 2013 року №110010000/2013/006578 та від 30 вересня 2013 року №110010000/2013/006593 є повторно оформленими із митною вартістю визначеною митним органом.

До митного оформлення вони були подані тим же позивачем, також на підставі таких же раніш прийнятих рішень про коригування митної вартості, на той же товар. Фактична ж ціна за контрактом та митна вартість яку декларант визначав первісно на цей же товар була інша, ніж митна вартість визначена за повторними ВМД від 29 вересня 2013 року №110010000/2013/006578 та від 30 вересня 2013 року №110010000/2013/006593.

Тому, суд першої інстанції вірно зазначив, що при коригуванні митної вартості товару митницею протиправно був застосований метод 2-б, оскільки в даному випадку митна вартість 0,197 євро/кг є вартістю уже скоригованою митним органом за методом 2-б, а не вартістю визначеною за ціною договору щодо подібних товарів.

Водночас, щодо інших оскаржуваних рішень про коригування митної вартості відповідачем обґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості на підставі раніше визначених митним органом митних вартостях, у зв'язку з неможливістю визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статях 58-63 Митного кодексу України.

Також, суд апеляційної інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17 грудні 2013 року №110010000/2013/00530, оскільки як зазначалося вище, всі три подані позивачем декларації митної вартості заявлені щодо ідентичного товару отриманого за одним контрактом, які були неприйняті митним органом з однакових підстав, обґрунтованість яких визнана судом. А скасування рішення про коригування митної вартості товарів за декларацією митної вартості щодо якої видано картку відмови, не тягне за собою скасування зазначеної картки відмови, оскільки як вказувалось вище, рішення про коригування митної вартості є неправомірним у зв'язку з не вірно обраним відповідачем методом визначення митної вартості.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області про повернення надмірно сплачених митних платежів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Так, відповідно до норм чинного законодавства у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України N 882/1188, 30.12.2013, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому, цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з урахуванням наведеного розв'язання судом питання про стягнення надмірно сплаченої суми ввізного мита, фактично буде визначенням митної вартості ввезеного товару, а у відповідності до діючого законодавства України, судові органи своїми рішеннями не можуть підміняти інші державні органи, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні даних позовних вимог.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області про повернення ПАТ "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" надмірно сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 164200,77 гривень, шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлену правомірність неприйняття митним органом декларацій митної вартості в яких митна вартість була заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України, судом першої інстанції було вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Доводи, викладені в касаційних скаргах, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій було належним чином досліджено обставини справи, їм дана належна правова оцінка, що обґрунтовано доводами судових рішень та не спростовується доводами касаційних скарг.

Таким чином, оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій (в оскаржуваній їх частинах) ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 220?, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" та Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року в не скасованій її частині та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко