Справа № 804/13142/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 804/13142/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУМ України у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стройтрест 10 до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУМ України у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 12.08.2014 року.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що до суду позивачем наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції. За даними договорами було придбано будматеріали, які використовувалися позивачем відповідно до господарської діяльності підприємства, що не спростовано відповідачем та також підтверджено показами директора ТОВ Стройтрест.

Не погодившись з постановою суду, відповідачем (Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією ГУМ України у Дніпропетровській області) подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що перевіркою не підтверджено реального здійснення господарських операцій.

Представником відповідача подано до апеляційного суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Зазначає, що до суду першої інстанції наданні всі необхідні докази та первинні документи, що підтверджують господарську діяльність позивача.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ Стройтрест 10 щодо реальності здійснення господарських операцій та з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.08.2013 по 30.09.2013 р. при взаємовідносинах з ТОВ Тексоіл. За наслідками перевірки складено Акт від 22.07.2014 року №159/10-04-22-01-38329304 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено: що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ Стройтрест 10 з постачальником ТОВ Тексоіл за період з 01.08.2013 по 30.09.2013 року на суму 29245,85 грн. та встановлено відсутність обєктів оподаткування, які підпадають під визначення п.198.1., п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.09.2010 року за № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) при отримані товару в серпні та вересні 2013 року від ТОВ Тексоіл на суму ПДВ у розмірі 29245,85 грн. На підставі висновків Акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.08.2014 р. №, яким було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 36 557,00 грн., в тому числі 29 246,00 грн. за основним платежем та 7 311,00 грн. за нарахованими штрафними санкціями.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України, Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно із Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.2010 року за №984 Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010 року).

Так, в Акті документальної перевірки зазначено, що до перевірки надано згідно вхідного листа (№ 8698/10 від 23.06.2014 року, отриманого Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області) від ТОВ Стройтрест 10 з переліком надісланих копій документів, які підтверджують господарські відносини з ТОВ Тексіол, копії бухгалтерських документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ Стройтрест 10 з ТОВ Тексоіл. Для здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ Стройтрест 10 використовувало ліцензію серії АЕ №181381 видану Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області для ведення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури. Строк дії ліцензії з 06.11.2012 року по 06.11.2015 року.

Взаємовідносини ТОВ Стройтрест 10 з ТОВ Тексоіл відбувались згідно договору купівлі-продажу товару від 20.08.2013 року №57, а саме: ТОВ Стройтрест 10 (покупець) та ТОВ Тексоіл (продавець), відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця будівельні матеріали, а покупець обвязується прийняти цю продукцію і заплатити за неї належну договором суму. В періоді, що перевірявся ТОВ Стройтрест 10 придбало у ТОВ Тексоіл будівельних матеріалів на загальну суму 175 475, 12 грн., що підтверджується наданими податковими, видатковими накладними, рахунками, перелік яких зазначений в Акті перевірки. Розрахунки за поставлені будівельні матеріали здійснені в повному обсязі. Заборгованість відсутня, що підтверджується банківськими виписками.

При встановленні порушень, які зазначенні в висновку Акту перевірки, податковим органом наведено висновок зазначений в Акті перевірки Державної податкової інспекції у м. Суми ГУМ у Сумській області №269/2204/37654450/79 від 21.03.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Тексоіл () з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період червень грудень 2013 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (стаття 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Зауваження щодо форми і змісту податкових накладних в акті перевірки відсутні.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-ХІV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцію є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, а визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

До суду надані докази використання придбаних будівельних матеріалів у господарській діяльності позивача, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року, замовник Новодачивська сільська благодійна організація Зорі Майбутнього, договір №3 від 08.07.2013 року реконструкції 2 поверху Коховського ДУЗ під змішану групу дітей між замовником Кохівська сільська благодійна організація Зорі майбутнього та підрядником ТОВ Стройтрест 10, договори підряду №19 від 17 червня 2013 року, №20 від 17 червня 2013 року між замовником Вербівська сільська благодійна організація Горизонти майбутнього та підрядником ТОВ Стройтрест 10, акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень, листопад 2013 року, замовник Вербівська сільська благодійна організація Горизонти майбутнього.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. Тобто, товарно-транспортні накладні, не є визначальною умовою для отримання права на податковий кредит, оскiльки, законодавчi норми не ставлять в залежність вiдсутнiсть транспортних документiв на перевезення вантажу (товару) або їх недоліки з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартiсть. З урахуванням ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облiк та фiнансову звiтнiсть в Українi товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який пiдтверджує здiйснення господарської операцiї з поставки товарiв, та вiдповiдно набуття права власностi на нього, оскiльки не вiдображає вiдомостi про господарську операцiю з поставки товару, а вiдображає вiдомостi про господарську операцiю перевезення.

Вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників), при цьому до суду надані товарно-транспортні накладні від ТОВ Тексоіл від 20 серпня 2013 року, 19 вересня 2013 року, 25 вересня 2013 року щодо перевезення вантажу на адресу позивача.

Разом з цим, в видаткових накладних міститься назва посади та відбитки печаток підприємств контрагентів, що діє змогу ідентифікувати осіб, що приймали участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином до перевірки та до суду позивачем наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції. За даними договорами було придбано будматеріали, які використовувалися позивачем відповідно до господарської діяльності підприємства, що не спростовано відповідачем та також підтверджено показами директора ТОВ Стройтрест, який допитаний в судовому засіданні в якості свідка.

На час укладання та виконання спірних угод сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обовязків та те, що договори укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угод недійсними до суду не надано, висновки акту перевірки по ланцюгу постачання не є належним доказом укладення позивачем не реальних угод, в тому числі судом не встановлено наявність обвинувального вироку суду щодо позивача та його контрагентів, окремі недоліки в первинних документах не є самостійною підставою для визнання угод недійсними, а отже доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання угод недійсними.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУМ України у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стройтрест 10 до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУМ України у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна