Справа № 1170/2а-2504/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/53175/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» відкритого акціонерного товариства ДАК «Автомобільні дороги України» до Державної служби геології та надр України про визнання нечинним та скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

Дочірнє підприємство «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» звернулось з позовом про визнання нечинним та скасування наказу від 11 червня 2012 року №260 про анулювання спеціальних дозволів на користування надрами №3801 від 30 грудня 2005 року на видобування гранітів Марфівського родовища та №3826 від 30 грудня 2005 року Живанівського родовища.

Позов мотивовано тим, що підприємством вжитті всі залежні від нього заходи по переоформленню земельної ділянки, а тому наказ про анулювання спеціальних дозволів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року відмовлено у задоволені позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги. Визнано нечинним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України (Держгеонадра України) від 11 червня 2012 року №260 про анулювання наданих Дочірньому підприємству «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» спеціального дозволу користування надрами за № 3801 від 30 грудня 2005 року на видобування граніту Марфівського родовища та спеціального дозволу користування надрами за № 3826 від 30 грудня 2005 року на видобування граніту Живанівського родовища.

У касаційній скарзі служба геології, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу було надано спеціальні дозволи на користування надрами за № 3826 на видобування гранітів Живанівського родовища терміном дії 12 років, та за № 3801 на видобування гранітів Марфівського родовища терміном дії 11 років.

26 травня 2009 року Державною організацією «Інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використання надр» була проведена перевірка правил користування позивачем надрами і дотримання вимог спеціального дозволу при експлуатації Живанівського родовища корисних копалин, та при експлуатації Марфівського родовища корисних копалин, за результатами яких складено акт від 26 травня 2009 року по Марфівському родовищу та акт від 26 травня 2009 року по Живанівському родовищу, в яких відображено зокрема порушення позивачем вимог ст.18 Кодексу України про надра у зв'язку з не вирішенням питання про погодження земельної ділянки, що стало підставою для винесення приписів по кожному родовищу окремо, в яких позивача зобов'язано вирішити питання про погодження земельної ділянки згідно вимог ст.18 Кодексу України про надра з визначенням терміну виконання - до початку гірничо-видобувних робіт.

Листами геологічної служби №25/09-3-942 та №25/09-3-943 від 09 вересня 2009 року, позивача було повідомлено про зупинення дії спеціальних дозволів № 3801 та № 3826 від 30 грудня 2005 року у зв'язку з порушенням умов користування надрами.

На підставі наказу Державною організацією «Інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використання надр» було проведено планові перевірки відповідності робіт використання надр вимогам законодавства про надра при експлуатації Марфівського та Живанівського родовищ корисних копалин, за результатами яких складено акт № 108/3801-К - по Марфівському родовищу та акт № 11/3826-К - по Живанівськом родовищу, за висновками яких встановлено, що підприємством виконуються роботи по усуненню виявлених попередньою перевіркою порушень, зокрема, по Марфівському родовищу: виконані пункти 1,2,4,5,6 припису акту попередньої перевірки, окрім переоформлення Договору оренди земельної ділянки; та по Живанівськом родовищу: виконанні пункти 1,2,3,5,6 припису акту попередньої перевірки, а матеріали по відводу земельної ділянки в оренду для промислової розробки Живанівського кар'єру гранітів, з розробленим ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та узгодженим з відповідними установами і організаціями Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для промислової розробки Живанівського кар'єру гранітів - знаходяться на розгляді Кадастрового центру Кіровоградської області.

За результатом звернення ДО «Південна територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр» з листом №201-11 від 11 листопада 2011 року до Управління державного геологічного контролю щодо винесення на розгляд Робочої групи Держгеонадр України стосовно надання ДП «Кіровоградський облавтодор» місячного терміну для усунення порушень, наказом служби геології №176 від 29 листопада 2011 року, позивачу було надано місячний термін для усунення порушень, які стали причиною зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами, але які позивачем не усунені.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач інформував відповідні органи про об'єктивно незалежні від нього обставини неоформлення земельних ділянок в оренду, та не проявляв бездіяльності в питанні оформлення земельних ділянок згідно вимог ст.18 Кодексу України про надра, вживаючи усі залежні від нього заходи для усунення причин зупинення дії дозволів, зокрема щодо переоформлення земельних ділянок, що свідчить про відсутність у позивача наміру в добровільному порядку припиняти користування надрами. Жодних дій для висловлення своєї незгоди щодо припинення права на користування надрами позивач не здійснив.

Однак, незважаючи на вищенаведені обставини, які свідчать про незгоду позивача припиняти користування надрами, відповідач по справі без відповідно попередження позивача, 11 червня 2012 року видав наказ № 260, пунктом третім якого анулював Позивачу спеціальні дозволи на користування надрами, чим порушив встановлену законодавцем процедуру вирішення даного питання.

Відповідно до статті 2 Кодексу України про надра, його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно із статтею 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Стаття 25 Кодексу України про надра передбачає, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно із статтею 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі: якщо відпала потреба у користуванні надрами; закінчення встановленого строку користування надрами; припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Такий інший випадок припинення права користування надрами передбачено підпунктом 9 п. 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615, в якому зазначено, що право користування надрами припиняється у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених п. 1, 2, 3, 7 ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених п. 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється тільки у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 зазначеного Кодексу, законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

У Порядку можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено ч. 3 ст. 26 Кодексу, але ним не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами, воно може припинятися лише у судовому порядку.

Крім того, підзаконний нормативний акт, який встановлює додаткові підстави для припинення користування надрами, не може змінювати правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними припинення такого права здійснюється у судовому порядку.

Оскільки, припинення права користування надрами здійснюється у судовому порядку, а відповідач, за відсутності згоди позивача, не дотримався такого порядку вирішення питання про припинення спеціального дозволу на користування надрами, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, визнавши нечинним та скасувавши наказ від 11 червня 2012 року №260 про анулювання спеціальних дозволів на користування надрами №3801 від 30 грудня 2005 року на видобування гранітів Марфівського родовища та №3826 від 30 грудня 2005 року Живанівського родовища.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-450а13), від 19.09.2011 року (справа № 21-164а11), від 25.06.2011 року (справа № 21-36а11) та від 10.12.2013 року (справа № 21-450а13).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові ВСУ, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках ВСУ, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтею 220, 220-1, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець