Справа № 2а-7162/09/0870
Суддя: Щербак Андрій Анатолійович
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року Справа № 2а-7162/09/0870

(14 год. 40 хв.)

Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Щербака А.А., при секретарі Запара О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КДС» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КДС» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 08 грудня 2009 року.

Позивач в позовній заяві зазначив, що він не згодний із висновками акту перевірки від 25 листопада 2009 року №207/23-508/22135960, на підставі яких позивачу були винесене податкове повідомлення-рішення №/0 від 08 грудня 2009 року на суму 81 726грн. 00 коп., з яких основний платіж складає 54 484 грн. 00 коп., штрафні санкції 27 242 грн. 00коп. Вказує на те, що податковим органом зроблений помилковий і необґрунтований висновок про заниження валових доходів та завищення валових витрат підприємством у ІV кварталі 2007 року по взаємовідносинам з ПП «АЙК», яке зняте з обліку у ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя у січні 2007 року, оскільки у акті відсутні посилання на будь-які нормативні акти та первинні документи, що вказують на те, що строк позовної давності за цими взаємовідносинами минув. Крім того, вказує на те, що норми, які регламентують порядок складання декларації з податку на прибуток передбачають лише збільшення валових витрат, а тому у ТОВ «КДС» відсутні будь-які правові підстави для зменшення валових витрат на суму отриманих від ПП «АЙК» товарів. Щодо висновку податкового органу про безпідставність віднесення до валових витрат вартості отриманих транспортних послуг зазначає, що ТОВ «КДС» має усі первинні документи, які підтверджують не лише факт отримання послуг з перевезення, а і їх оплату. Просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя №/0 від 08 грудня 2009 року

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, надав суду додаткові письмові пояснення щодо своєї правової позиції. Зазначає, що за договором між ТОВ «КДС» та ПП «АЙК», перше отримало у лютому 2006 року товар. Таким чином, станом на ІV квартал 2007 року не минув термін позовної давності щодо заборгованості позивача перед ПП «АЙК». Також наголошує, позиція податкового органу щодо обовязкового складання товарно-транспортної накладної за встановленою формою під час здійснення перевезень спростовується Рішенням Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №27 від 24.02.2006 рокую.

Представник відповідача проти позову заперечила, вважає його безпідставним, надала суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких вказала, що перевіркою ТОВ «КДС» встановлено, що підприємство до складу валових витрат не віднесло суму кредиторського заборгованості перед ПП «АЙК», за якою минув термін позовної давності, а також не здійснило коригування валових витрат у бік зменшення на суму кредиторської заборгованості, яка відповідно до вимог чинного законодавства повинна бути визнана безнадійною. Також зазначає, що позивачем у порушення норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» віднесено до валових витрат, витрати на придбання транспортних послуг, що не підтверджені товарно-транспортними накладними. Просить відмовити ТОВ «КДС» у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «КДС», є юридичною особою, ідентифікаційний код 22135960, зареєстроване виконавчим комітетом Запорізької міської ради 12.12.1994 року, зареєстроване платником загальнообовязкових податків і зборів у ДПІ в Орджонікідзевському районі.

ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ТОВ «КДС» вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.06.2009 року. За результатами перевірки складений акт від 25.11.2009 року №207/23-508/22135960, яким зафіксовані порушення вимог п.1.25 ст. 1, пл.. 1.22.1 п. 1.22 ст.1, пп..4.1.6 п.4.1 ст.4, пп.12.3.1 п. 12.3 ст.12 п.5.1 ст.5, п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР, із змінами та доповненнями в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 54484 грн., у т.ч. по періодам:

4 квартал 2007р. у сумі 52930 грн.;

1 квартал 2008р. у сумі 1303 грн.;

4 квартал 2008р. у сумі 251 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.12.2009 р., яким підприємству визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 81 726,00 грн., в тому числі основний платіж - 54 484,00 грн., штрафні санкції - 27 242,00грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку не оскаржувалося.

Як встановлено поясненнями представників сторін та матеріалами адміністративної справи ТОВ «КДС» отримало від ПП «АЙК» у лютому 2006 року товар на суму 113 040 грн., у тому числі ПДВ, що підтверджують копії накладних №23 від 01.02.2006 року та №42 від 28.02.2006 року

Матеріалами справи також встановлено, що 13.12.2006 року до Єдиного державного реєстру внесений запис №1 069 73 щодо приватного підприємства «АЙК» про Державну реєстрацію припинення юридичної особи у звязку із визнанням її банкрутом (довідка з ЄДР№4975353 від 28.01.2010 року).

Відповідно до пунктів 3,4 статті 205 ГК України господарське зобовязання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації субєкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобовязанням. У разі неспроможності субєкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Ліквідація субєкта господарювання - банкрута є підставою припинення зобовязань за його участі.

Згідно статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Відповідно до пункту 4 статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що термін позовної давності за кредиторською заборгованістю ТОВ «КДС» перед ПП «АЙК» закінчився з моменту внесення до державного реєстру запису про припинення державної реєстрації юридичної особи у звязку із визнанням її банкрутом, а саме з 13.12.2006 у звязку з тим, що з припиненням юридичної особи припиняється її право і дієздатність. Тобто, податковий орган дійшов вірного висновку про те, що оскільки з дня припинення юридичної особи вона не може бути позивачем та відповідачем у суді, тому слід вважати термін позовної давності закінченим 13.12.2006 року.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР, валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податків у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податків у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 ст. 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

До безповоротної фінансової допомоги, згідно з пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону №334, відноситься, зокрема, сума заборгованості платника податку перед іншою фізичною чи юридичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Тобто, податковий орган дійшов вірного висновку про те, що позивач повинен був віднести до складу валових доходів суму кредиторської заборгованості перед ПП «АЙК» у сумі 113 040 грн. 00 коп.

Щодо висновку податкового органу про необхідність здійснення ТОВ «КДС» коригування валових витрат у 4 кварталі 2007 року у бік зменшення на суму 94 200 грн. 00 коп.(вартість товару, отриманого від ПП «АЙК» без ПДВ, а саме 113 040/1,2) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а у разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Наявність кредиторської заборгованості у позивача свідчить про те, що валові витрати були визначені за оприбуткуванням товарів платником податку без їх оплати.

Як встановлено матеріалами справи, 13.12.2006 року. сплинув термін позовної давності стягнення вартості отриманих позивачем товарів.

Відповідно до пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону України N 283/97-ВР від 22.05.97 (із змінами і доповненнями) сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності є безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 наведеного Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач не проводив здійснення компенсації вартості товарів, які отримав фактично безоплатно, а тому і не вправі був відносити їх вартість до валових витрат, бо їх вартість не відповідає визначенню валових витрат, наведених в п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Дійсно, як вказав представник позивача, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» не передбачає коригування валових витрат, однак системний аналіз норм цього закону, і вимог п.5.1. ст. 5 Закону вказують на правильність висновку податкового органу у акті перевірки щодо необхідності коригування валових витрат у 4 кварталі 2007 року у бік зменшення

У зв'язку з тим, що проведення планової перевірки було розпочато з 01.10.07р. (тобто, 4 квартал 2007р.-є першим податковим періодом, що підлягає перевірці), валовий дохід TOB «КДС» податковим ревізором-інспектором було збільшено на суму 113040,00 грн. (з урахуванням ПДВ) саме у 4 кварталі 2007р.

Щодо віднесення до складу валових витрат витрати на придбання транспортних послуг, що не підтверджені товарно-транспортними накладними на загальну суму 10 696 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «КДС» до складу валових витрат віднесено витрати на придбання транспортних послуг у ТОВ «САТ», ТОВ «Торговий дім «Нафтохім», ПП ОСОБА_1, ТОВ «АТП 08-13», СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_3 Під час проведення перевірки на підтвердження отримання послуг від зазначених контрагентів позивачем не було надано товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, у статті 1 (терміни: "господарська операція", "первинний документ") встановлює, що підтвердженням здійснення господарської операції та переходу права власності на товар згідно ст.128 ЦК України є первинний документ.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованим у Мін'юсті України 05.06.1995р. за № 168/704 встановлено:

пп. 1.1 п. 1 «Положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи)»;

пп. 1.2 п. 1 «Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах проводяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення».

Відповідно до п. 2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІУ, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Крім того, п. 1 ст. 9 вищевказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. №334/94 ВР, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними ті іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачене правилами ведення податкового обліку.

Нормами Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, товарно-транспортна накладна визначена як єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Також згідно з пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, , основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та подорожні листи вантажного автомобіля.

Згідно з п. 2.7 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995р. №88: «Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Мінстатом України, також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами та відомствами України».

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Представником позивача на підтвердження правомірності віднесення до валових витрати на отримання транспортних послуг у судове засідання були надані копії відповідних первинних документів. Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних первинних документів щодо взаємовідносин з СПД ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_1, не надано актів виконаних робіт складених з ТОВ «Торговий дім «Нафтохім».

Представник позивача у своїх поясненнях підтвердив, що товаротранспортні накладні за цими договорами не укладалися.

Посилання представника позивача на те, що відповідно до Наказу Міністерства транспорту та звязку України №493 від 22.05.2006 року, зареєстрованого в МЮ України 30.05.2006 року за №621/12495 «Про внесення змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» виключено п. 11.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, яким визначено, що товарно-транспортні накладні і подорожні листи вантажного автомобіля належать до документів суворої звітності, які виготовляються друкарським способом з обліковою серією та номером, суд вважає недоречним. Зазначеним нормативно-правовим актом не вказано про необовязковість складання товаротранспортної накладної на підтвердження отримання послуг транспортування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податковим органом доведено правомірність визначення ТОВ «КДС» податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств, визначеному у податковому повідомленні-рішенні №/0 від 08 грудня 2009 року.

Відповідно до пп. 17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами», у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, (за результатами проведення документальної перевірки) такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Таким чином, беручи до уваги розмір основного зобовязання, суд приходить до висновку, що податковим органом правильно розраховано штрафну санкцію за порушення, виявлені у результаті перевірки.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, суд приходить до висновку, що ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя доведено, що висновки перевірки та прийняте податкове повідомлення-рішення ґрунтуються на вимогах законодавства, рішення прийняте у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладено, ст.ст. 94, 158, 161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Повне рішення виготовлено 01 березня 2010 року.

Суддя (підпис) А.А. Щербак