Справа № 815/3170/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3170/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 год. 14 хв.

15 липня 2015 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Бобровській О.Ю.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_3 (по довіреності)

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, третя особа - ОСОБА_4 про визнання неправомірними бездіяльності та дій відповідача, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, третя особа - ОСОБА_4, про визнання неправомірною бездіяльності щодо ігнорування рапортів позивача від 30.03.2015 року, 29.04.2015 року, 13.05.2015 року та не оформлення перепусток до Одеського порту, визнання неправомірними дій щодо видання листа від 13.02.2015 року №331/08 начальнику Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_5 щодо анулювання ОСОБА_1 перепусток до Іллічівського порту, визнання незаконним наказу в. о. начальника Державної екологічної Інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №117-о від 08.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 та його скасування, зобовязання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста посту екологічного контролю «Іллічівський морський торгівельний порт» Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю у пунктах пропуску через державний кордон, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених у позові, оскільки наказ про звільнення за прогули є незаконним, прийнятим без врахування всіх обставин, які свідчать про відсутність вини позивача у не виконанні своїх посадових обовязків та не виході на роботу, відповідачем були вчинені навмисні дії, які не давали можливості позивачу попасти на територію Одеського і Іллічівського порту, зокрема анульовані перепустки в Іллічівський порт та не видані в Одеській порт, рапорти позивача з вимогами вирішити спірну ситуацію були проігноровані, а тому позивач підлягає поновленню на посаді та на його користь має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (аркуші справи 57-59), оскільки позивач не зявлявся на робочому місці тривалий час як в Одеському порту, куди він був відряджений, так і в Іллічівському порту, куди він мав повернутися, враховуючи не можливість виконання обовязків у відрядженні, не прибув в Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря для зясування обставин не надання перепустки за місцем відрядження, рапорти позивача не направлялися на офіційну електронну адресу відповідача та не надавалися ним у відповідності до інструкції з діловодства в інспекції, а тому відповідач вважає, що позивач спричинив прогул без поважних причин, звільнений правомірно та не підлягає поновленню на роботі в інспекції.

Третя особа - ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, підтримав позицію відповідача, оскільки вважає звільнення позивача з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря правомірним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третьої особи, обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ОСОБА_1 23 грудня 2014 року наказом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №314-0 призначений на посаду головного спеціаліста посту екологічного контролю «Миколаївський морський торгівельний порт» Миколаївського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря з випробувальним терміном на 3 місяці та в той же день наказом №315-0 переведений на рівнозначну посаду головного спеціаліста посту екологічного контролю «Іллічівський морський торгівельний порт» Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря (аркуші справи 142-143).

Наказом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №33-0 від 9 лютого 2015 року, у звязку із виробничою необхідністю, позивач був направлений з 11 лютого 2015 року до посту екологічного контролю «Одеський морський торгівельний порт» відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон (аркуш справи 141).

Однак, в звязку із перебуванням на лікарняному та у відпустках за власний рахунок, прибув для виконання наказу №33-0 від 9 лютого 2015 року в управління Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря 29 березня 2015 року, 30 березня 2015 року дізнався, що перепустка на нього в порт не оформлена і з цього часу своїх функціональних обовязків не виконував.

При цьому, в звязку із кадровими змінами заступником начальника Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря 13.02.2015 року направлений до Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» лист №331/08 з проханням анулювати перепустку в порт, в тому числі, позивачу (аркуш справи 25).

У звязку із відсутністю виробничої необхідності, наказом в. о. начальника Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №88-0 від 3 квітня 2015 року скасований наказ №33-0 від 09.02.2015 року про направлення позивача на пост екологічного контролю «Одеській морський торгівельний порт», проте, в судовому засіданні встановлено, що про наявність цього наказу ОСОБА_1 дізнався 29 квітня 2015 року, ознайомлюватися з ним не бажав, а тому був складений акт про відмову від підпису позивачем в цьому наказі (аркуші справи 140, 218).

Наказом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №117-0 від 8 травня 2015 року позивач був звільнений з посади головного спеціаліста посту екологічного контролю «Іллічівський морський торгівельний порт» Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон за прогул в період з 30 березня по 8 травня 2015 року без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України (аркуш справи 108).

Про зазначені обставини позивач був повідомлений листом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №1107/01 від 18.05.2015 року, який він отримав 20 травня 2015 року, зявився до інспекції та розписався про ознайомлення з наказом про звільнення із зауваженнями (аркуші справи 36-37).

Підставою для висновку про прогул позивача в період з 30 березня по 8 травня 2015 року стала службова записка начальника відділу екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон від 08.05.2015 року, акти відсутності на роботі та рапорти, рапорт ОСОБА_1 від 29 квітня 2015 року (аркуші справи 105-107, 109-139).

Суд вважає звільнення позивача з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря правомірним, виходячи з наступного.

З положень ст. 30 Закону Україну «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року вбачається, що припинення державної служби можливе як з підстав, передбачених цим Законом, так і на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В матеріалах справи містяться акти про невихід на роботу позивача без поважних причин в робочі дні 5-7 травня 2015 року, з 30 березня по 30 квітня 2015 року, підписані завідувачем та двома працівниками Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю інспекції та рапорти про цю подію на адресу начальника Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря та начальника відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон для вжиття заходів реагування (аркуші справи 109-114).

Позивач фактично не заперечує обставини того, що він не виконував свої посадові обовязки та не знаходився в цей період на робочому місці, про що зазначає в позові та при наданні пояснень в судовому засіданні, проте зазначає, що відповідач не дав можливості йому працювати, зокрема, не забезпечив його перепусткою в Одеський морський торгівельний порт, анулював перепустку в Іллічівський морський торгівельний порт, тобто не створив умови для праці, чим порушив вимоги ст. 141 КЗпП України, а тому відсутність на роботі позивача не можна вважати як прогул без поважних причин.

Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону Україну «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року основними обовязками державного службовця є, зокрема, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє та сумлінне виконання покладених на нього службових обов'язків, ініціатива і

творчість в роботі.

Позивач зазначає в позові, що він кожен день приходив до контрольно-перепускного пункту Одеського морського торгівельного порту з 30 березня 2015 року по день звільнення з метою пройти на робоче місце, але його не пропускали на територію порту, однак, суд звертає увагу на те, що позивач при цьому не вчиняв будь-яких активних дій для вирішення цієї ситуації, не цікавився причинами не оформлення перепустки, не приходив до свого попереднього місця роботи або відділу кадрів Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, працівником якої він був, не звертався належним чином за розясненням зазначених обставин керівництвом інспекції, хоча більше місяця не міг виконувати свої функціональні обовязки.

Крім того, позивач 29 квітня 2015 року дізнався про скасування з 03.04.2015 року наказу №33-0 від 09.02.2015 року про направлення його на пост екологічного контролю «Одеській морський торгівельний порт», проте, навіть з цієї дати та до дати звільнення 08.05.2015 року, позивач не приходив на попереднє місце роботи в Іллічівський морський торгівельний порт, не приходив до інспекції, що він не заперечує, що свідчить про його прогул без поважних причин.

Посилання позивача на направлення на електронну адресу відповідача рапортів про ситуацію, яка склалась через неможливість виконання ним своїх функціональних обовязків 30.03.2015 року, 29.04.2015 року, 13.05.2015 року суд не приймає як активні дії позивача для вирішення ситуації, що склалася навколо нього, оскільки електронна адреса, на яку він направляв свої рапорти не є офіційною адресою відповідача і вона відрізняється від тої, яку зазначає представник відповідача та третя особа, а також, тієї, яка зазначена на офіційному сайті Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів.

Крім того, слід зазначити, що з наданих позивачем доказів не вбачається які саме документи надсилалися електронним звязком, чи були вони підписані належним чином та чи мали всі реквізити, позивач мав знати про порядок документообігу в Державній екологічній інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря як працівник цієї організації та міг звернутися до відповідного відділу належним чином, як безпосередньо прибувши в інспекцію, так і засобами звязку.

Також, суд звертає увагу, що протягом всього часу прогулу з 30.03.2015 року по 08.05.2015 року, єдиною дією, яка вчинена позивачем для зясування ситуації, що склалася навколо нього, було направлення двох рапортів електронним звязком, на які ним не було отримано відповідь.

Не ознайомлення позивача з наказом про скасування наказу №33-0 від 09.02.2015 року про направлення його на пост екологічного контролю «Одеській морський торгівельний порт» не є підставою для висновку про неправомірність звільнення позивача, оскільки він не був присутній як на місті роботи в Одеському порту так і на місті роботи в Іллічівському порту та безпосередньо в інспекції.

Враховуючи зазначені обставини, суд не вбачає бездіяльності відповідача щодо розгляду рапортів ОСОБА_1, які не направлялися належним чином, в не оформленні йому перепусток в Одеській морський торгівельний порт, оскільки 3 квітня 2015 року наказ про відрядження позивача в цей порт був скасований та враховуючи, що він не приступив до виконання наказу про відрядження з 11 лютого 2015 року, потреба у відрядження обґрунтовано могла відпасти та суд погоджується із наявністю в діях позивача прогулу без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня, протягом тривалого періоду.

Щодо неправомірності, на думку ОСОБА_1, дій відповідача в частині направлення листа від 13.02.2015 року №331/08 начальнику Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» щодо анулювання позивачу перепусток до Іллічівського порту, слід зазначити, що позивач був направлений на пост екологічного контролю «Одеській морський торгівельний порт» відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон на невизначений час, а тому цілком логічним було відкликання перепустки позивача за попереднім місцем роботи, враховуючи пропускний режим портів.

Суд звертає увагу на те, що позивач не наводить доводів та нормативного обґрунтування неможливості вчиняти подібні дії відповідачем.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір із одночасним прийняттям рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Однак, оскільки судом не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення позивача, вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволеннню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, третя особа - ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльності щодо ігнорування рапортів позивача від 30.03.2015 року, 29.04.2015 року, 13.05.2015 року та неоформлені перепусток до Одеського порту; визнання неправомірними дій щодо видання листа від 13.02.2015 року №331/08 начальнику Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_5 щодо анулювання ОСОБА_1 перепусток до Іллічівського порту; визнання незаконним та скасування наказу в. о. начальника Державної екологічної Інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №117-о від 08.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1; зобовязання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста посту екологічного контролю «Іллічівський морський торгівельний порт» Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю у пунктах пропуску через державний кордон; стягнення середнього заробітку головного спеціаліста Інспекції за весь час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений і підписаний 20.07.2015 року.

Суддя Л.І. Свида

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, третя особа - ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльності щодо ігнорування рапортів позивача від 30.03.2015 року, 29.04.2015 року, 13.05.2015 року та неоформлені перепусток до Одеського порту; визнання неправомірними дій щодо видання листа від 13.02.2015 року №331/08 начальнику Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_5 щодо анулювання ОСОБА_1 перепусток до Іллічівського порту; визнання незаконним та скасування наказу в. о. начальника Державної екологічної Інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря №117-о від 08.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1; зобовязання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста посту екологічного контролю «Іллічівський морський торгівельний порт» Іллічівського сектору екологічного та радіологічного контролю відділу екологічного та радіологічного контролю у пунктах пропуску через державний кордон; стягнення середнього заробітку головного спеціаліста Інспекції за весь час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

20 липня 2015 року.