Справа № 809/44/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Справа № 876/2966/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Сапіги В.П., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року за позовом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області до Долинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області (далі - ДФІ в Івано-Франківській області) звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати виконати пункт 2 обов'язкових вимог № 830-14/987 від 03.09.2014 р. про стягнення 66 243, 76 грн. зайво виплачених доплат з осіб, які їх отримали безпідставно, в тому числі з ОСОБА_1 - 38 997, 30 грн. та з ОСОБА_2 - 27 246, 46 грн., в іншому випадку стягнути кошти з осіб винних у незаконному нарахуванні та виплаті доплат у порядку та розмірах встановлених статтями 133 - 136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі пропуску встановленого строку відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати та перерахувати їх в дохід бюджету та зобов'язати провести перерахунок та відповідні взаємозвірки на суму 25 086,51 грн. щодо сплаченого єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 р. позов було задоволено частково. Зобов'язано Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства виконати пункт 2 обов'язкових вимоги Калуської об'єднаної фінансової інспекції «Про усунення порушень виявлених позаплановою ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Долинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» №830-14/987 від 03.09.2014 р. в частині проведення перерахунку та відповідних взаємозвірок на суму 25 086,51 грн. щодо сплаченого єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило ДФІ в Івано-Франківській області. Апеляційна скарга мотивована тим, що постанову суду першої інстанції Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарство щодо зобов'язання провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки на суму 25 086,51 грн., щодо сплаченого єдиного внеску, виконати можливо тільки шляхом подання корегуючи звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які подаються по кожній застрахованій особі. Тобто, зменшити розмір єдиного соціального внеску в сумі 14768,28 грн. по застрахованій особі ОСОБА_1 можливо тільки у випадку подання корегуючого Звіту про утримання з нього заробітної плати в сумі 38 997,30 грн. Крім того, зазначеним корегуванням зменшується страховий стаж застрахованій особі за період, у який вона перебувала за межами Українт та фактично не працювала на підприємстві. При цьому слід зазначити, що страховий стаж та сума нарахованої заробітної плати враховується при призначенні пенсій по досягненню застрахованою особою пенсійного віку. Отже, з метою приведення даних щодо нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 відображених у звітах щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з фонду оплати праці вищезгаданої застрахованої особи у відповідність із заробітною платою, яка повинна бути нарахована вищезгаданій особі за відпрацьований час, Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарство повинно вжити заходів щодо утримання суми зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати і після відшкодування її можливо провести перерахунок щодо суми нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску. Аналогічна ситуація і по застрахованій особі ОСОБА_2 У зв'язку з цим просить скасувати постанову в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та прийняти нову, яким у цій частині заявлений позов задоволити.

У письмових запереченнях Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарство зазначає, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контролю державного та місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір згідно з методикою Кабінету Міністрів України та звернутись до суду в інтересах держави щодо їх відшкодування та не вправі включати до обов'язкових вимог пункти, що містять обов'язок здійснити стягнення коштів. У зв'язку з наведеним просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що на підставі акта ревізії №830/21/32 від 29.08.2014 р., складеного за результатами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Долинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за період з 01.01.2011 р. по 21.07.2014 р., ДФІ в Івано-Франківській області листом №830-14/987 від 03.09.2014 р. відповідачу було надіслано вимогу щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень.

Відповідно до пунктів 2 вказаної вимоги вимагалось стягнути 66 243, 76 грн. зайво виплачених доплат з осіб, які їх отримали безпідставно, в тому числі з ОСОБА_1 - 38 997, 30 грн. та з ОСОБА_2 - 27 246, 46 грн., в іншому випадку стягнути кошти з осіб винних у незаконному нарахуванні та виплаті доплат у порядку та розмірах встановлених статтями 133 - 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати (133 КЗпП) та перерахувати їх в дохід бюджету на рахунок 0156, код платежу 24060300 «Інші надходження», а також вимога прозобов'язання провести перерахунок та відповідні взаємозвірки на суму 25 086,51 грн. щодо сплаченого єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України.

Вказуючи на невиконання в добровільному порядку в повному обсязі зазначеного вище пункту вимоги №830-14/987 від 03.09.2014 р. у визначений строк, ДФІ в Івано-Франківській області звернулась до суду з позовом про зобов'язання відповідача їх виконати.

Із урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги межі доводів апеляційної скарги, які стосуються лише частини позовних вимог, в яких судом відмовлено, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 р. (чинним на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Положення), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до п. 6 Положення, Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Також цим Положенням передбачено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якими передбачено право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з п. 10 ст. 10 вказаного Закону, органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю вправі заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

Як видно з матеріалів справи, ДФІ в Івано-Франківській області пред'явлено Долинському виробничому управління водопровідно-каналізаційного господарству вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії, аналіз пункту 2 якої вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю до особи, якою заподіяно такі збитки, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДФІ в Івано-Франківській області про зобов'язання відповідача виконати пункти 2 вимоги № 830-14/987 від 03.09.2014 р..

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, в постановах від 15 квітня 2014 року по справі № 21-40а14, від 13 травня 2014 року по справі № 21-89а14 та від 28 жовтня 2014 року по справі № 21-462а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Стосовно решти висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що такі в апеляційному порядку сторонами не оскаржували, у зв'язку з чим апеляційний суд не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржено особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Вказані твердження відповідають роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1 та 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає, а тому вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року по справі №809/4/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : В.П. Сапіга

Р.Б. Хобор