Справа № 820/5429/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 липня 2015 р. № 820/5429/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова

до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкової вимоги ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області №281-25 від 23.03.2015 року про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості по сплаті земельного податку у розмірі 346438,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкова вимога №281-25 від 23.03.2015 року прийнята Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області прийнята з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для її скасування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника контролюючого органу.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова подано 20.02.2015 року до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Згідно наданої податкової декларації сума податку, яка підлягає сплаті в бюджет складає 346438,51 грн., з терміном сплати до 02.03.2015 року.

Відповідно до зазначеної суми в податковій декларації Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області прийнято податкову вимогу №281-25 від 23.03.2015 року про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості по сплаті земельного податку у розмірі 346438,51 грн.

Не погоджуючись із прийнятою вимогою №281-25 від 23.03.2015 позивач звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для винесення Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області вимоги №281-25 від 23.03.2015 року слугувала наявність узгодженого грошового зобовязання по земельному податку з юридичних осіб у загальному розмірі 346438,51 грн.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Слід вказати, що Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області прийнято рішення №1229-VI від 12 лютого 2015 року, яким Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області звільнила від сплати земельного податку органи державної влади та місцевого самоврядування; органи прокуратури; заклади, установи та організації, які повністю утримуватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади, фізичної культури та спорту незалежно від форм власності і джерел фінансування; заклади культури, науки, освіти, охорони здоровя, соціального захисту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного бюджету, за виключенням земельних ділянок, на яких розташовані нежитлові приміщення, що здаються власниками в оренду, використовуються у підприємницькій діяльності, Державне підприємство «Південна залізниця».

Вищевказане рішення надійшло на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова 27.02.2015 року, про що свідчить вхідний відбиток штемпелю №650.

Як встановлено судом, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова був зобовязаний подати податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) до 20 лютого 2015 року, та на час подачі відповідної податкової декларації позивач не був обізнаний про прийняття Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області рішення №1229-VI від 12 лютого 2015 року.

Також, у рішенні №1229-VI від 12 лютого 2015 року Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області вказано, що дане рішення застосовується з 01.01.2015 р.

Крім того, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова 10.07.12015 року подано до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). Дана декларація прийнята відповідачем по справі.

Таким чином, податкова вимога Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області №281-25 від 23.03.2015 року є необґрунтованою.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що податкова вимога Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області №281-25 від 23.03.2015 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкової вимоги - задовольнити.

Скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області №281-25 від 23.03.2015 року про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості по сплаті земельного податку у розмірі 346438,51 грн. (триста сорок шість тисяч чотириста тридцять вісім гривень 51 копійка).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487.20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20 липня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко