Справа № 242/1077/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний О.С.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року справа №242/1077/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Шишова О.О., секретаря судового засідання Челаховій О.О., за участю: представника позивача Ігнатенка О.О., діючого за довіреністю від 06.07.2015 року реєстровий № 60, представника відповідача - Петренко О.С., діючої за довіреністю від 13.07.2015 року № 9/1015, третьої особи ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5, діючої за довіреністю від 25.06.2015 року № 975, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селидівської міської ради на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2015 року у справі № 242/1077/15-а за позовом Селидівської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції, третя особа Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Селидівська міська рада звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції, зацікавлена особа Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про скасування постанови від 17.03.2015 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2014 року у справі № 905/1460/14 про визнання за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 права на постійне користування земельною ділянкою площею 859,4 кв.м, яка знаходиться під нежитловою будівлею площею 859,4 кв.м, розташованої за адресою: Донецька область, місто Селидове, АДРЕСА_1. (а.с.1-4)

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2015 року у справі № 242/1077/15-а (2а/242/15) (суддя Моцний О.С.) в задоволені адміністративного позову відмовлено. (а.с.34-35)

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що надання судового наказу з зобов'язання Селидівську міську раду виконати рішення господарського суду окремо не передбачено чинним законодавством, тобто, рішення господарського суду само по собі є виконавчим документом та відкриваючи виконавче провадження на підставі такого документу державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при неповному та невсебічному досліджені усіх матеріалів справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що постанова державного виконавця, яка оскаржується, винесена з порушенням вимог ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 116 Господарсько - процесуального кодексу України, оскільки виконавче проваження відкрите за рішенням суду, а не за наказом, та, крім того, виконавчий документ не містить печатку із зображенням Державного Гербу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених в запереченнях, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених в запереченнях, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи та його представника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

17.03.2015 року ВДВС Селидівського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2014 року у справі № 905/1460/14 про визнання за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 права на постійне користування земельною ділянкою площею 859,4 кв.м, яка знаходиться під нежитловою будівлею площею 859,4 кв.м, розташованої за адресою: Донецька область, місто Селидове, АДРЕСА_1.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив норми права, тому просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Тобто, до господарського суду можуть бути оскаржені тільки дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

Приписами ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Оскільки позовна заява містить вимоги про скасування постанови державного виконавця, така справа підсудна адміністративним судам та повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає неправомірним довід заявника апеляційної скарги щодо того, що в порушення ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження відкрите за судовим рішенням, а не за наказом суду, виходячи з наступного.

В розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною

виконавчою службою такі виконавчі документи ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Таким чином, нормою прямої дії Закону, яка визначає виконавчі документи за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, рішення господарського суду визначене як документ, який підлягає виконанню державним виконавцем.

Щодо відсутності на рішенні господарського суду печатки із зображенням Державного Герба України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до в вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

20.02.2013 року наказом Державної судової адміністрації України № 28 затверджена Інструкцію з діловодства в господарських судах України, підпунктом 2.6.10 якої визначено, що оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи.

Згідно п.п. 2.6.11 п. 2.6 зазначеної Інструкції учасникам судового процесу надсилаються (видаються) копії судових рішень, засвідчених відміткою «Згідно з оригіналом». Зазначається назва посади, особистий підпис відповідальної особи, яка засвідчує примірник, її ініціали, прізвище, дата засвідчення копії. Копія процесуального документа скріплюється відповідною (не гербовою) печаткою суду так, щоб відбиток печатки охоплював останні кілька літер назви посади відповідальної особи, що засвідчує документ. Відмітка про засвідчення розміщується нижче реквізиту документа «Підпис», наприклад: Згідно з оригіналом Секретар судового засідання підпис ініціали (ініціал імені), прізвище 15.09.2012 2.6.12.

Підпунктом 2.6.1 зазначеної Інструкції визначено, що вихідними документами суду, пов'язаними із судовими справами, є належним чином засвідчені копії судових рішень та інші процесуальні документи, що створюються у суді та адресуються юридичним і фізичним особам.

Таким чином, належним чином засвідчена копія судового рішення є вихідним документом суду та не потребує наявності відбитку печатки з зображенням Державного Гербу України.

Нормами чинного законодавства України, а саме, ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Більш за те, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки рішення господарського суду прямою нормою Закону визначене належним виконавчим документом, колегія суддів вважає, що, отримавши такий документ державний виконавець в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з урахуванням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

В розумінні ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидівської міської ради на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2015 року у справі № 242/1077/15-а (2а/242/15) - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2015 року у справі № 242/1077/15-а (2а/242/15) за адміністративним позовом Селидівської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції, третя особа Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про скасування постанови від 17.03.2015 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2014 року у справі № 905/1460/14 про визнання за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 права на постійне користування земельною ділянкою площею 859,4 кв.м, яка знаходиться під нежитловою будівлею площею 859,4 кв.м, розташованої за адресою: Донецька область, місто Селидове, АДРЕСА_1 - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 15.07.2015 року проголошена вступна та резолютивна частини ухвали, повний текст постанови виготовлений 17.07.2015 року.

Головуючий І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

О.О. Шишов