Справа № 804/20641/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 804/20641/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, яка виразилась у не розгляді заяви, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

- зобов'язати начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська розглянути заяву в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видати розпорядження, щодо приватизації квартири на підставі ордеру № 574 від 27.05.1987 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність КЕВ м. Дніпропетровська, яка виразилась в не розгляді заяви позивача від 21.11.2014 року в порядку передбаченому Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з питань викладених у заяві. Зобов'язано КЕВ м. Дніпропетровська розглянути заяву позивача в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та вжити заходи передбачені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" з питань приватизації квартири яку займає ОСОБА_1 на підставі ордеру № 574 від 27.05.1987 року.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявою від 21.11.2014 року позивач ОСОБА_1, звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в якій просить оформити йому передачу в приватну власність квартиру АДРЕСА_1.

26 листопада 2014 року на дану заяву відповідач надав відповідь за № 3569, в якій зазначив, що житловий фонд військових містечок селищ Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано. Згідно Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України", військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. Управління військовим майном, здійснює Міністерство оборони. Згідно листа квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/22/1/850 від 05.09.2013 року, військове містечко в якому мешкає позивач включено до числа закритих і які не підлягають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

З наведеного вбачається, що суттю правовідносин є правомірність вжиття/невжиття заходів щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 відповідно до заяви поданої позивачем до відповідача.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 10 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Аналіз даної норми свідчить про те, що орган приватизації зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу у власність або про відмову у передачі квартири у власність.

Оскільки, за наслідками розгляду заяви позивача щодо приватизації квартири відповідачем, як уповноваженим органом, не було прийнято відповідного рішення, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність дій відповідача вимогам Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", що і стало підставою для прийняття рішення про зобов'язання Гвардійську КЕЧ району Дніпропетровської області розглянути заяву позивача в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". При цьому колегією суддів зазначається що судом першої інстанції не вирішувалося цивільне право позивача на вказану квартиру.

Доводи відповідача про те, що оскільки, квартира в якій проживає позивач, за позицією відповідача, знаходиться на території закритого військового поселення, у зв'язку з чим не може бути об'єктом приватизації, не спростовують вищезазначені висновки суду першої інстанції, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов'язку розглянути заяву позивача у порядку, визначеному Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, в частині зобов'язання відповідача вжити заходів передбачених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" щодо приватизації квартири, яку займає позивач на підставі ордеру № 140 від 01.08.1997 року, колегія суддів виходить з того, що вказані заходи мають бути вжиті відповідачем у разі встановлення, за наслідками розгляду заяви позивача, правових підстав для передачі у власність квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 10 липня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов