Справа № 0870/10536/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ К/800/8696/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Загороднього А.Ф.

Сіроша М.В.

при секретарі судового засідання: Чайці О.С.,

розглянувши касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року

по справі № 0870/10536/12

за позовом Закритого акціонерного товариства «Запорізький завод важкого кранобудування»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

за участю Прокуратури Запорізької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Запорізький завод важкого кранобудування» звернулось до суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання н протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2008 року №/0, №/0; від 02.02.2009 року №/1, №/1 та зобов'язати відповідача поновити у картці особового рахунку підприємства суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 4037437,00 грн., зменшену на підставі податкового повідомлення-рішення № /1 від 02.02.2009 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № № /0, /0 від 28.11.2008 року, № /1, № /1 від 02.02.2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2008 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.01.2007 року по 31.10.2007 року, серед іншого, встановлено порушення позивачем пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон №168/97-ВР), в результаті чого, на думку податкового органу, підприємством занижено у лютому - жовтні 2007 року суму ПДВ до відшкодування у загальному розмірі 4037437,00 грн., та завищено суму бюджетного відшкодування за березень 2008 року на вказану суму.

На думку податкового органу, за бюджетний період лютий 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, червень 2007 року, липень 2007 року, серпень 2007 року, жовтень 2007 року бюджетне відшкодування підприємством не декларувалось та, відповідно, у зв'язку з цим було допущено порушення пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону № 168/97-ВР.

При цьому, порушень щодо визначення показників податкових зобов'язань, податкового кредиту, сум ПДВ, сплачених в ціні товару, відсутності реальних господарських операцій, відповідачем встановлено не було.

На підставі висновків перевірки та в результаті процедури адміністративного оскарження, відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4037437,00 грн. та зазначено, що відповідно до підпункту «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР вважається, що ЗАТ «Запорізький завод важкого кранобудування» добровільно відмовляється від отримання суми заниження в зазначеному розмірі як бюджетного відшкодування, а зазначена сума підлягає зарахуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Судами встановлено, що 21.04.2008 року позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2008 року та розрахунок суми бюджетного відшкодування, якими встановлено, що сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, складає 769123,00 грн.

25.09.2008 року ПАТ «Запорізький завод важкого кранобудування» надав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, що пов'язано із збільшенням значення суми сплаченої постачальникам товарів (послуг). Коригування податкового кредиту та податкових зобов'язань в уточнюючому розрахунку не здійснювалось. Згідно з поданим уточнюючим розрахунком, довідкою щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, розрахунком суми бюджетного відшкодування, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за березень 2008 року, збільшується на 5122000,00 грн.

Відповідно до п.1.8 ст. 1 Закону №168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 цього Закону суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 того ж Закону передбачено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Виходячи зі змісту вказаного підпункту статті 7 Закону України №168/97-ВР попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Правильність зазначеної позиції підтверджує і чинна з 1 січня 2008 року редакція підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, згідно з якою бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг). Отже, вказані зміни усувають можливість неоднозначного тлумачення названого підпункту на момент подання позивачем уточнюючого розрахунку за березень.

Крім того, підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, подаючи уточнюючий розрахунок, позивач діяв у відповідності до чинного законодавства, а посилання відповідача на норми пп. 7.7.7 п. 7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР є безпідставним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року по справі № 0870/10536/12 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підписЗагородній А.Ф.
підписСірош М.В.

Ухвала складена у повному обсязі 10.07.2015 р.