Справа № 2-а-49/10
Суддя: Бендик О. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-49/10
ПОСТАНОВА

4 лютого 2010 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судді Бендик О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області про визнання протиправною відмови в перерахунку державної та додаткової пенсій та зобов'язання вчинити дії

встановив:

6 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області (далі УПФ України в м.Броварах), в якому пославсь на те, що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має першу категорію ліквідатора наслідків аварії. З 24 березня 2000 року йому встановлена третя група інвалідності довічно по захворюванню, пов"язаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і він отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(далі-Закон № 796). Проте розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом. А його заяву від 16. 09. 2009 року про перерахунок пінсій відповідач залишив без задоволення.

У зв"язку з наведеним позивач просив визнати відмову відповідача в перерахунку пенсії неправомірною та зобов"язати Управління пенсійного фонду України в Броварському районі зробити йому з січня 2006 року перерахунок державної та додаткової пенсій та їх доплату, а з 1 січня 2009 року призначити йому державну пенсію в розмірі 3432 грн., а додаткову-в розмірі 286 грн..

В судове засідання сторони не з'явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

В письмовому запереченні Управління пенсійного фонду України в Броварському районі вимоги позивача не визнало, посилаючись на те, що згідно ч. 5 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порядок обчислення пенсії, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2008 року пенсія позивачеві виплачується відповідно до Постанов Кабінет)' Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16 липня 2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету",

прийнятих на виконання положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлено розмір доплат до пенсій інвалідам, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до даних постанов, пенсії за ст.54 та ст.50 Закону №796 розраховуються з прожиткового мінімуму і для інвалідів 3-ої групи, не можуть бути меншими : державна- 180 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а щомісячна додаткова пенсія по другій групі інвалідності особам, віднесеним до категорії 1- 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Станом на 25.11.2009 року позивачеві виплачувалась основна пенсія в розмірі 1749,67 грн., а додаткова- в розмірі 74,70 грн..

Постанови Кабінетом Міністрів України прийняті в межах повноважень, закріплених ст. 117 Конституції України і є обов'язковою для виконання. Крім того, роз'яснення порядок застосування Закону №796 згідно ст.62 провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а дані постанови прийнята на виконання Закону №796.

Тому правління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області вважає, що пенсію позивачу нараховує і виплачує відповідно до норм чинного законодавства, тобто діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд позов підлягає задоволенню.

За змістом ст.49 Закону №796 пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв"язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-ій інвалідності 6 мінімальних пенсії за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону №796 особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2-ої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-1У "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно Закону України " Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " № 107 - УІ від 28.12.2007року, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив з 1 січня 2008 року - 470 грн., з 1 квітня- 481 грн., з 1 липня - 482 грн., а з 1 жовтня - 498 грн. та залишався в такому розмірі до 1 листопада 2009 року.

Враховуючи відповідні розміри прожиткового мінімуму, додаткова пенсія для інвалідів 3-ої групи відповідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мала складати з 1.01.2008 року-235 грн. 00 коп.(470,00х50%:100%), з 1 квітня 2008 року- року- 240 грн. 50 коп.(481,00x50%: 100%), з 1 липня 2008 року- 241 грн. 00 коп. (482,00x50%: 100%), з 1 жовтня 2008 року- 249 грн.00 коп.(498,00х50%:100%), а основна пенсія згідно ч.4 ст.54 даного Закону мала бути в 2008 році не манше: з 1 січня- 2820грн.00 коп.(470,00х6), з 1 квітня- 2880 грн. 00 коп. (481,00x6), з 1 липня- 2892 грн.00 коп.(482,00х6), з 1 жовтня 2008 року по 1 листопада 2009 року - 2988 грн. 00 коп.(498,00х6).

Як вбачається з матеріалів справи ( пенсійного посвідчення ААА №178774, посвідчення інваліда ААБ №006173, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи сер. А №124847 від 26.04.2000 року ( перереєстрованого ) з вкладкою №121602, довідки сер.КИО-1 №110770, виданих на ім"я ОСОБА_1М.), позивач ОСОБА_1 з 24 березня 2000 року довічно є інвалідом другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Одержує основну пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону №786 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, на підставі статті 50 Закону №796, які йому розраховані та виплачуються управлінням Пенсійного Фонду України в Броварському районі Київської області.

Пенсія йому нарахована відповідно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року "Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв"язку з втратою годувальника,-внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50 та 54 Закону №796.

Проте при нарахуванні та виплаті позивачеві пенсії відповідач керувавсь і керується постановами Кабінету Міністрів України, які не узгоджуються з положеннями статей 50, 54 Закону №796 та суперечать їм. Зокрема, постановою №1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", згідно якої призначення та перерахунок пенсій передбачених ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і розрахунок додаткових пенсій, передбачених ст.50 цього ж закону, проводиться виходячи суми 19,91 грн.. А також іншими, прийнятими майже щорічно з цього питання, включаючи і постанову №654 від 16 липня 2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", відповідно до якої пенсії за ст.54 та ст.50 Закону №796 розраховуються з прожиткового мінімуму і для інвалідів 3-ої групи, не можуть бути меншими : державна- 180 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а щомісячна додаткова пенсія по третій групі інвалідності особам, віднесеним до категорії 1- 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 13.10. 2009 року №241/к-3, підписаним начальником управління Пенсійного Фонду України в .Броварському районі, заява ОСОБА_1 від 16.09.2009 року про перерахунок пенсії залишена без задоволення.

На думку суду заперечення відповідача щодо правомірності розрахунку та подальшого перерахунку пенсії позивачеві не можуть бути покладені в основу рішенні по даній справі, оскільки постанови Кабінету Міністрів України, якими керується відповідач, не узгоджуються як з Законом України "Про статус і саціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" так і з іншими законами.

Згідно норм Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов"язком держави (ст.З). Права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними, вони гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22).

Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5.10.2000 року №2017-111 передбачено, що базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум: вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров"я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст.1,6). Він використовується для визначення розмірів основних соціальних гарантій : мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком (ст.2), які не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, якщо вони є основним джерелом існування (ст.17). Мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком, як і деякі інші соціальні гарантії, визначаються виключно законами України і є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності (ст.19).

Відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі про-

прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також абзацем другим преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини першої ст.8 та пунктами 13,16 Прикінцевих положень цього загального закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, та те, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що йому не суперечить.

Враховуючи той факт, що Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати саме цю частину 1 ст. 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для розрахунку пенсії.

Після прийняття Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", нові закони не містили обмежень щодо застосування ст.ст.54 та 50 даного закону та не вносили змін до нього, за винятком 5 жовтня 2006 року про доповнення закону ст.71, згідно з якою дія його положень не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до нього.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему ( про що зокрема зазначено у рішенні №8-рп/2005 від 11 жовтня по справі №1-21/2005) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Тому враховуючи зазначене та виходячи із загальних засад пріорітетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає позов в частині визнання протиправною відмови Управління пенсійного фонду України в перерахунку та доплаті пенсії позивачеві та про зобов'язання провести перерахунок та доплату пенсій обгрунтованими. Проте ці вимоги підлягають задоволенню в межах строку один рік, встановленого ч.2 ст.99 КАС строку, тобто з 6 листопада 2008 року. За інший період дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач ОСОБА_1 причин поважності пропущення стро ку не вказав і поновити пропущений для звернення до суду строк не просив

Інші позовні вимоги ОСОБА_1, а саме зобов"язати відповідача призначити з 1.01.2009 року основну та додаткову пенсії у визначеноих ним розмірах, а також систематично та своєчасно індексувати і збільшувати йому пенсію, суд вважає безпідставними та надуманими. Вони заявлені без будь-якого обгрунтування та без врахування тої обставини, що суд не може перебирати на себе повноваження Управління пенсійного фонд' по нарахуванню та призначенню пенсій в конкретних розмірах. Тому в цій задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.І ст.158, ст.159, ч.І-З ст.160, ст.161-163 КАС, суд

постановив:

позов задоволити частково : дії управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області по відмові в перерахунку пенсій ОСОБА_1 визнати протиправними.

Зобов"язати Управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 з 6 листопада 2008 року перерахунок та виплату розмірів пенсій згідно ст.ст. 54 та 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": основної - в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової - в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, враховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В хадоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськра- йонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга- протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя