Справа № 804/19352/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.
суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.
при секретарі: Губар Т.А.
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі по тексту відповідач), в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась в нерозгляді заяви № 2849 від 17.11.2014 року по суті, в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та вжити заходів передбачених цим Законом; зобов`язати відповідача розглянути заяву в порядку передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та видати розпорядження щодо приватизації квартири, яку займає позивач на підставі ордеру № 1031 від 17.08.1992 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року до участі у розгляді справи залучено Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17.11.2014 року вх.№2849 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , що займає позивач на підставі ордеру № 1031 від 17.08.1992 року, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зобов`язано Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 17.08.2014 року вх.№2849 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , що займає позивач на підставі ордеру № 1031 від 17.08.1992 року, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Не погодившись з постановою суду першої інстанції Начальник квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначено, що житлові приміщення, розташовані на території закритих військових поселень не підлягають приватизації. Головнокомандувачем Збройних сил України затверджено 19.08.2013 року перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, де смт. Гвардійське входить до переліку військових містечок і приватизація майна на його території заборонена. Апелянт вказував на те, що відповідачі не є органом приватизації, оскільки законодавством не передбачено передачу житлового фонду до комунальної власності. Розгляд заяви позивача було проведено у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», розглянуто заяву у необхідний строк, відповідь надано листом у належній формі, як того вимагає законодавство. Апелянт вказував, що примусове прийняття рішення про приватизацію майна є недопустимим, оскільки відповідач наділений певними права та обов`язками і у порядку законодавства приймає рішення або не приймає певні розпорядчі рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що предметом спору є вжиття або не вжиття заходів щодо приватизації квартири, належний розгляд заяви про приватизацію житла. Суд першої інстанції вказував, що кожен громадянин має право на приватизацію житла, шляхом безоплатної передачі квартир у власність, однак за деякими винятками, такими винятками є приватизація житла у військових містечках щодо яких визначено профільного розпорядника майна. Суд першої інстанції вказував, що позивач має право на належний розгляд свого звернення і відповідачами було порушено порядок розгляду звернення відповідно до норм законодавства, а саме, за кожним зверненням щодо приватизації житла уповноважений орган приватизації зобов`язаний прийняти відповідне рішення щодо приватизації житла.
Матеріалами справи встановлено, що 17.08.1992 року Гвардійською КЕЧ району видано ОСОБА_1 ордер № 1031 на право заняття однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
17.11.2014 року позивач звернулась до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Листом від 18.11.2014 року за № 3468, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська надав відповідь ОСОБА_1 в якій зазначив, що квартира яку просить приватизувати позивач перебуває у житловому фонді закритого військового містечка АДРЕСА_3 та не підлягає приватизації, перебуває в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать, зокрема, будинки. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.
Міністерство оборони України вправі створювати відповідні територіальні профільні органи для управління своїм майном у тому числі житловим фондом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, зокрема, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень.
Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Отже, передача квартир у власність громадян (приватизація) здійснюється за відповідними заявами, які подаються до відповідних органів які здійснюють приватизацію житлового фонду (орган приватизації).
Колегія суддів, вирішуючи спір по суті, вважає, що відповідь-лист від 18.11.2014 за № 3468, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17.11.2014 про приватизацію квартири порушує право ОСОБА_1 на належний спосіб розгляду її заяви про приватизацію квартири.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушене право позивача на належний розгляд її заяви та про необхідність розгляду її заяви відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Судом першої інстанції вірно зазначено, що рішення по суті розгляду заяви ОСОБА_1 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська не приймалось всупереч вимог Закону.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 було зупинено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 року до ухвалення рішення по справі за результатами розгляду апеляційної скарги. З огляду на розгляд апеляційної скарги постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 року підлягає виконанню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200, ст.ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.
Головуючий: О.М. Лукманова
Суддя: Л.А. Божко
Суддя: Т.С. Прокопчук