Справа № 816/1690/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1690/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2015 року Полтавський міський центр зайнятості (надалі позивач, Полтавський МЦЗ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, ОСОБА_1М.) про стягнення коштів у сумі 403,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у період перебування на обліку в якості безробітного ОСОБА_1 одночасно отримував дохід у Вищому державному навчальному закладі України Українська медична стоматологічна акдемія (надалі ВДНЗУ УМСА), про що своєчасно не повідомив центр зайнятості у відповідності до вимог статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", натомість безпідставно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 403,62 грн.

Позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином; причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надав.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів, суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за можливе розглядати справу за даної явки.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених даною статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та відсутність потреби допитати свідка чи експерта, суд, зважаючи на положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 09 липня 2015 року перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 24.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського МЦЗ із заявою про надання йому статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю /а.с.15/.

Наказом Полтавського МЦЗ від 24.12.2013 №НТ131224 відповідачу надано статус безробітного з 24.12.2013, а згідно із наказом від 31.12.2013 №НТ131231 призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягами із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 /а.с.17/.

11.03.2015 позивачем проведено перевірку обґрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт №125 від 11.03.2015, в якому зафіксовано, що відповідач не повідомив про факт перебування у трудових відносинах з ВДНЗУ УМСА під час перебування на обліку в Полтавському МЦЗ з 04.08.2014 по 15.09.2014, у зв'язку з чим повинен повернути кошти, виплачені йому як допомога по безробіттю з 04.08.2014 по 15.09.2014 /а.с. 20/.

Відповідно до бухгалтерських довідок Полтавського МЦЗ відповідач за серпень 2014 року отримав допомогу по безробіттю у загальній сумі 403,62 грн /а.с.25/.

11.03.2015 позивачем видано наказ №60 "Про повернення допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1М." та з метою повідомлення відповідача про необхідність повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 403,62 грн надіслано ОСОБА_1 лист від 11.03.2015 №03-1027 про відшкодування допомоги по безробіттю, який отримано відповідачем 21 березня 2015 року /а.с.21-24/.

У добровільному порядку відповідачем суму допомоги по безробіттю не повернуто, у звязку з чим позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно частини першої статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Судом встановлено, що у період з 04 по 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 працював у ВДНЗУ УМСА на посаді прибиральника території 0,5 ставки гуртожитку №3 з окладом 609,00 грн на місяць на підставі наказів №117 від 04.08.2014 та №129 від 21.08.2014 /а.с. 18-19/.

Таким чином, ОСОБА_1 у період з 04 по 28 серпня 2014 року належав до категорії зайнятого населення, однак при цьому одночасно перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний.

В силу частини другої статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідачем всупереч наведеним положенням Закону не повідомлено Полтавський МЦЗ про факт перебування у трудових відносинах з ВДНЗУ УМСА.

Частиною третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України, Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №60/62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що рішенням про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем 11.03.2015 за №60 видано наказ "Про повернення допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1М." та, з метою повідомлення відповідача про необхідність повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, надіслано ОСОБА_1 лист про відшкодування допомоги по безробіттю від 11.03.2015 №03-1027, який отриманий відповідачем 21.03.2015 /а.с.21-24/.

У матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем в адміністративному або судовому порядку рішення про повернення допомоги по безробіттю.

Згідно з пунктом 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

З огляду на те, що відповідачем не повернуто суму допомоги по безробіттю в розмірі 403,62 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 36000) на користь Полтавського міського центру зайнятості (ідентифікаційний код 22534038, м. Полтава, вул. Леніна, 91, р/р 3202 у ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, ЗКПО 22534038) суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 403,62 грн (чотириста три гривні шістдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.С. Бойко