Справа № 804/19038/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокусправа № 804/19038/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського") звернулося з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, у якому просило:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20029 від 15.05.2014 р.;

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600046/1 від 19.05.2014 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2014 р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення товару: невипалена цегла з хімічно зв'язаних вогнетривких матеріалів, що містить магнезит - марки DSA-D14YL з вмістом MgO-80,40%; С-14,16%; А12О3-3,76%; - у кількості 48,091 тон; та невипалена цегла з вогнетривких матеріалів, що містить магнезит - марки DSA-G8WL з вмістом MgO-85,77%; С-11,01%; А12ОЗ-0,35%; - у кількості 53,131 тон.

Товар надійшов на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 06.02.2013 р. № 13-0361-12 , укладеного між „Duferco S.A." (Швейцарія) (Продавець) та ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (Покупець), згідно з умовами якого Продавець зобов'язався здійснити Покупцю поставку товару - вогнетривкі вироби на умовах DAP -ст. Правда Придніпровської залізниці, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених у Додатках до Контракту.

Пунктом 2.4. Контракту визначено, що вартість упаковки і маркування входить до вартості товару.

Пунктом 3.3. Контракту передбачено, що разом з відвантаженим товаром Продавець зобов'язаний надати Покупцю наступний пакет документів: рахунок - 3 оригінали; CMR або залізнична накладна - 2 оригінали; пакувальний лист з розбиттям по видам упаковки та зазначенням ваги (брутто і нетто) - 3 оригінали; сертифікат якості Продавця чи незалежної інспекції - 1 оригінал, 1 копія; сертифікат походження товару, виданий ТПП країни виробника -оригінал; експортна декларація-1 копія.

16.05.2014 р. Продавцем, на підставі Контракту та згідно специфікації № 4 від 25.09.2013 р. на митну територію України на умовах DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці для Покупця було ввезено вантаж: невипалена цегла з вогнетривких матеріалів, що містить магнезит - марки DSA-D14YL з вмістом MgO-80,40%; С-14,16%; А1203-3,76% - у кількості 48,091 тон. та марки DSA-G8WL з вмістом MgO-85,77%; С-11,01%; А12ОЗ-0,35% - у кількості 53,131 тон.

19.05.2014 р. товар надійшов для розмитнення до Дніпропетровської митниці.

ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" визначив митну вартість товару згідно з ст. 58 Митного кодексу України за основним методом - ціною Контракту і в митній декларації № 110010000/2014/020675 від 19.05.2014 р. зазначив, що згідно специфікації та рахунків № 13-0361-12/53 від 22.04.2014 р. та № 13-0361-12/54 від 22.04.2014 р вартість 1 тони вогнетривких виробів марки DSA-D14YL становить 1 234,00 USD (доларів США) та марки DSA-G8WL складає 1 185,00 USD (доларів США).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України Дніпропетровській митниці Міндоходів разом з ВМД типу ІМ 40 №110010000/2014/020675 згідно обраного декларантом основного методу визначення митної вартості було надано: контракт № 13-0361-12 від 06.02.2013 р.; додаткова угода №2 до Контракту від 26.03.2014 р.; додаток до Контракту № 4 від 25.09.2013 р.; рахунок фактуру № 13-0361-12/53 від 22.04.2014 р.; рахунок фактуру № 13-0361-12/54 від 22.04.2014 р.Також було надано: комерційну пропозицію № DUF-DMKD-0160-40/2013 від 02.10.2013 р.; два пакувальних листа б/н від 22.04.2014 р.; лист продавця № DUF-DMKD -0023-07/2014 від 14.02.2014 р.; лист продавця № DUF-DMKD - 0028-08/2014 від 17.02.2014 р.; сертифікат якості № 27-1 від 20.02.2014 р.; дві специфікації на вантаж № 13-0361-12/51, 13-0361-12/53 від 22.04.2014 р.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 17 та додатка ІІІ, параграф 6 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності.

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодекус України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст. 345 - 354 Митного кодексу України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5)звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення:формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 Митного кодексу України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документах.

Під час перевірки ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що спричинило необхідність здійснити перевірку правильності її визначення, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 затверджено Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

Так, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості у Програмно інформаційному комплексі „Інспектор-2006" спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР), а саме:

- Захід 106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів;

- Захід 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів;

- Захід 102-1 - перевірка відповідностей відомостей, які містяться в українській митній декларації.

Так, посадовою особою Дніпропетровської митниці на першому аркуші ДМВ здійснено запис: за митною декларацією від 19.05.2014 року № 110010000/2014/020675 в автоматичній системі митного оформлення спрацювали профілі ризику 102-1 „Перевірка відповідності відомостей, які містяться в українській митній декларації, відомостям, що містяться у відповідному паперовому примірнику (електронній копії) митної декларації суміжної сторони (книжці МДП)".

Пунктом 1 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

При цьому, митний орган повинен упевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Відповідно до частин першої та третьої статті 1 Митного кодексу України ці правила міжнародного договору України обов'язкові для застосування та мають пріоритет.

На виконання вимог п. 2 ст. 54 Митного кодексу України під час проведення митного контролю і митного оформлення здійснено перевірку наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Виконання вимог, передбачених п. 1 ст. 58 Митного кодексу України щодо наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) за наданими документами перевірити неможливо.

Відповідно до пункту 4.1 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування методу формато-логічного контролю визначення митної вартості, тому як відповідно до статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з пунктом 3.3 контракту від 06.02.2013 року № 13-0361-12 імпортером узгоджено певний перелік документів, що надаються з відвантаженим товаром, який містить експортну декларацію (копію), проет позивачем вказаний документ не надано.

Пунктом 2.4 контракту передбачено, що вартість пакування, вартість маркування включена у вартість продукції, але згідно наданих документів перевірити зазначену складову неможливо.

Сертифікат якості № 27-1 від 20.02.2014 року містить посилання на контракт № АОР5712/5644, щодо якого відсутні будь-які відомості. Таке саме посилання міститься і у гр.2 залізничної накладної від 29.04.2014 року № 033505, № 033506 - АОР 5712+5644 (13-0361-12 від 06.02.2013 року).

Для підтвердження складових митної вартості декларантом ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" надано комерційну пропозицію контрактоутримувача „Duferсo S.A." від 02.10.2013 року № 5368А.

Згідно з пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у підтвердження митної вартості можуть бути надані каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, але комерційна пропозиція контрактоутримувача „Duferco S.A." від 02.10.2013 року № 5368А не може бути використана у якості документа, що дає підстави визначити митну вартість за ціною угоди (контракту), оскільки виробником товару є DashiQiao SanQiang Refractory Material Co., LTD.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту та комерційної пропозиції вартість доставки включена до вартості товару на умовах DAP м. Дніпродзержинськ, що передбачає несення витрат доставки до місця призначення експортером.

Однак, у гр.4 залізничних накладних від 29.04.2014 року № 033505, № 033506 зазначений договір перевезення від 31.01.2007 року № PR/M-07/02NUp з „TRANSGARANT UKRAINA". Окрім того гр.20 зазначеної накладної містить інформацію щодо сплати транзитних платежів - розрахунок через TSFTO за RJD TRANSINSERV. Гр. 56 залізничних накладних від 29.04.2014 р. № № 033505, 033506 містить інформацію щодо провізної плати 938,55 Шв.фр. та 904,05 Шв.фр. відповідно засвідчену штампом ст. Забайкальськ.

Отже, позивачем не надано жодного документу, що підтверджує транспортну складову митної вартості, відповідно - незрозуміло, хто і яким чином несе витрати щодо перевезення вантажу.

Враховуючи перевезення залізничним транспортом з Китаю через територію Росії (з перевантаженням з китайських вагонів у російські) проведено перевірку повноти включення вартості перевезення у вартість товару. Проведено розрахунок провізної плати по території Росії вогнетривких виробів залізничним транспортом ОАО „Российские Железные Дороги" від станції Забайкальськ (на кордоні Росія - Китай) до станції Тополі відстанню з використанням інформації, розміщеної на сайті ОАО „РЖД".

За результатами розрахунку вартість транспортування по території Росії складає 332851,49 руб. РФ.(з/н 033505); 315767, 39 руб.РФ. (за курсом на 03.05.2014 року загальна сума становить 18133,85 дол. США; 0,179 дол. США/кг).

Відповідно до п. 3 ст. 337 Митного кодексу України проведений контроль співставлення - порівняна заявлена митна вартість з даними, які містяться у відповідних електронних копіях МД від 23.12.2013 року № 110010000/2013/023138, від 13.01.2014 р. № 110010000/2014/000136 за якими ввезений ідентичний товар за цим самим контрактом із визначенням митної вартості в розмірі 1,344 дол. США.

Враховуючи зазначені розбіжності та оскільки надані на підтвердження митної вартості документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, відповідно до положень п. 3, ст. 53 Митного кодексу України, декларант, або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа, за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Позивач відмовився надати будь-які інші документи щодо підтвердження митної вартості, що підтверджується відповідним записом в декларації митної вартості від 19.05.2014 р.

Відповідно до п. 5 ст. 55 Митного кодексу України проведено консультацію з приводу обрання методу визначення митної вартості згідно з пунктом 3.4 статті 57 Митного кодексу України. Здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Декларантом заявлено, що відповідно пункту 8 статті 55 Митного кодексу України зазначені у вимогах митного органу документи будуть надані в установлений законом термін.

Пунктом 6.2, 6.3 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо: заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару; неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України; відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Отже, митна вартість зазначеного імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований.

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.. 58 Митного кодексу України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. За основу, при застосуванні цього методу визначення митної вартості, береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Однак, відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статтями 58 і 59 Митного кодексу України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 62, 63 Митного кодексу України методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.

Тому, під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.

У зв'язку із неможливістю застосування заявленого методу визначення митної вартості посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до резервного методу визначення митної вартості, та застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-r - резервний метод із застосуванням вартостей, визначених митним органом.

У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. ст. 58-63 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Відповідно до п. 6 ст. 54, п.1 ст. 55 Митного кодексу України неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості - за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до пункту 2.6 розділу II Наказу Мінфіна від 24.05.2012 року № 599 у зв'язку з неподанням декларантом документів в установлений строк та відмовою від їх подання прийнято рішення про коригування митної вартості.

Статтями 59 (ідентичні товари) та 60 (аналогічні товари) Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена за ціною договору, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами або прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для можливості застосування методів 2а) та 2б) митні оформлення, що стали підставою для коригування митної вартості повинні бути здійсненні за вартістю операції, тобто за ціною договору.

У зв'язку з тим, що в базі даних ЄАІС ДМСУ була наявна лише інформація щодо митного оформлення, здійсненого за резервним методом, у посадової особи митниці не було правових підстав для застосування методів 2а) та 2б), у зв'язку з чим застосовано саме резервний метод.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості з урахуванням застережень, за якими ввезений ідентичний товар (враховуючи хімічний склад, марку, виробника, сферу застосування, час ввезення, розмір партії) за цим самим контрактом із рівнем митної вартості - 1,344 дол. США/кг - МД від 23.12.2013 року №110010000/2014/023138 та від 13.01.2014 р. № 110010000/2014/000136.

При цьому, посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195 зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Також посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. ст. 59-61 Митного кодексу України.

Листом від 07.07.2014 р. № 062Д/971 ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" надіслало до Дніпропетровської митниці експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-2733 від 25.06.2014 року, яким підтверджено, що ринкова вартість „Невипаленої цегли марок DSA-D14YL, DSA-G8WL", отриманої за контрактом від 06.02.2013 р. № 13-0361-12, специфікацією № 4 від 25.09.2013 р., додатковою угодою № 2 від 26.03.2014 р., рахунками № 13-0361-12/53, № 13-0361-12/54 від 22.04.2014р.складає зазначену у інвойсах, наданих до митного оформлення, на умовах поставки БАР - ст. Правда. Зазначений висновок ґрунтується на інформації Інтернет - сайту www. „mаdе-іn-сhіnа". За результатами перевірки використаної для підготовки висновку інформації виявлено, що інтернет-сторінки використаного експертом ресурсу містять інформацію стосовно вартості алюмопериклазової сировини (сумішей та бетонів для виготовлення алюмопериклазової цегли) та власне алюмопериклазової цегли, в той час як імпортований товар є магнезитовмісною цеглою. Якісні характеристики та хімічний склад врахованих експертом сировини та виробів суттєво відрізняються від заявлених декларантом характеристик імпортованого товару. Також не враховано наявність посередників у оцінюваній зовнішньоекономічній операції (контракт на поставку вогнетривких виробів китайського виробництва укладено підприємством позивача з швейцарською компанією „Duferco S.А.").

Частиною 4 ст. 58 Митного кодекус України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.

Зовнішньоекономічним контрактом від 06.02.2013 р. № 13-0361-12 та додатками/специфікаціями до нього передбачена оплата за поставлений товар протягом 15 банківських днів з дати поставки. Враховуючи дату фактичної поставки партії товару, випущеної у вільний обіг за митною декларацією від 19.05.2014 р. № 110010000/2014/020678, оплата за товар повинна бути здійснена на момент подання листа від 07.07.2014 р. № 062Д/97. Вказаним листом підприємства банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, до митниці не були надіслані.

Враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з сформованим митницею переліком, керуючись вищезазначеними положеннями законодавства, у митниці були відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від 19.05.2014 р. № 110010000/2014/600046/1.

Отже, враховуючи вищевикладене, рішення про коригування митної вартості товарів від 19.05.2014 № 110010000/2014/600046/1 прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.

Статтею 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови від 19.05.2014 року № 110010000/2014/20029.

Пунктом 1 ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови та рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай