Справа № 607/4338/14-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/800/16276/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Мороза В.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі а (далі - Управління ПФ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС призначено пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку згідно з статтею 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Посилаючись на те, що Управління ПФ безпідставно не нараховує пенсію за віком в повному розмірі та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не збільшує, починаючи з 11 червня 1999 року пенсію на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи, не реагує на заяву від 28 серпня 2013 року, не здійснює перерахунку пенсії за двоскладовою формулою, відповідно до частини другої статті 27 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), відмовляється перерахувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії і бездіяльність Управління ПФ та зобов'язати: перерахувати і виплатити різницю між нарахованою, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи у відповідності до законодавства України, і отриманою пенсією; перерахувати і виплатити різницю між нарахованою відповідно до законодавства України щомісячною додатковою пенсією за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і отриманою ним в розмірі 15%; нараховувати і виплачувати вказані виплати в подальшому; обчислити пенсію за двоскладовою формулою - частина розміру якої має бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до статті 57 Закону № 796-ХІІ без обмежень, а друга частина пенсії повинна бути обчислена відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV із заробітної плати за період, починаючи з 1 січня 2004 року та врахуванням страхового стажу, набутого за цей період; здійснити перерахунок пенсії за стажем і заробітною платою із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередній (2012) рік.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що з 11 червня 1999 року ОСОБА_4 призначено пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку згідно із статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Після призначення пенсії позивач продовжує працювати, що підтверджується довідкою від 28 серпня 2013 року № 160210.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Зокрема, судами не прийняті до уваги посилання позивача на необхідність обчислення йому пенсії за двоскладовою формулою.

Так, частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Проте дане положення застосовується лише для пенсій, які призначаються після 1 січня 2004 року. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше чинним законодавством, підвищується з дня набрання чинності до дня її призначення в порядку, передбаченому статтею 42 цього Закону, яка не передбачає проведення перерахунку по двоскладовій формулі.

Щодо посилання ОСОБА_4 на необхідність перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

На виконання вимог цього Закону 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року.

У 2012 році розмір належних до виплати пенсій також визначався Кабінетом Міністрів України на підставі аналогічного за змістом пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 22 грудня 2012 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік». У 2013 році пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України від 6 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» також передбачено, що розмір спірного виду соціальних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що у період, про який йдеться у позові, Управління ПФ здійснювало виплату додаткової пенсії позивачу в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Це означає, що порушень прав позивача не допущено.

Необґрунтованими також є вимоги позивача про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 24 місяці після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що враховується вся заробітна плата, в тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Зі змісту частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV вбачається, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не визначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право вибрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, Управління ПФ обґрунтовано відмовило позивачу у застосуванні показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2012 рік.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 24 квітня, 25 вересня, 28 листопада 2012 року (справи №№ 21-100а12, 21-301а12, 21-363а12 відповідно).

Однак, колегія суддів вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні позову в частині зобов'язання Управління ПФ здійснити перерахунок і виплату пенсії із збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи у відповідності до законодавства України.

Так, відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, як вбачається з оскаржуваних рішень, суди належним чином не обґрунтували відмову в задоволенні цієї частини позову, не дослідили усіх обставин, які мають безпосереднє значення для їх вирішення.

З підстав, викладених вище, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не може вважатись обґрунтованим в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити перерахунок і виплату пенсії із збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_4 із збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу роботи відповідно до частини другої статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а справу в цій частині вимог направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

В.Ф.Мороз