Справа № 826/1145/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1145/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Непідприємницьке товариство «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини», звернувся з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 117 000,00 грн., розміщених у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Південкомбанк» згідно договору банківського вкладу «Стандартний» від 08 жовтня 2013 року №293Д-11Ю;

- зобов'язати відповідача повернути позивачу пенсійні активи у розмірі 117 000,00 грн., розміщені у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Південкомбанк» згідно договору банківського вкладу «Стандартний» від 08 жовтня 2013 року №293Д-11Ю.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «КБ «Південкомбанк» (банк) та НТ «ВНПФ «Резерв Рівненщини», від імені та за рахунок якого діє Приватне акціонерне товариство «Компанія з управління активами «Національний резерв», (вкладник) укладено договір банківського вкладу «Стандартний» (з виплатою процентів щомісяця) від 08 жовтня 2013 року № 293-Д-11Ю, за умовами якого: банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок в Глибочицькому відділенні Київської філії ПАТ «КБ «Південкомбанк»; вкладник перераховує грошові кошти у безготівковій формі на рахунок, а банк приймає грошові кошти вкладника у сумі 117 000,00 грн.; банк зобов'язується повернути вкладнику вклад 10 квітня 2014 року; за користування коштами банк сплачує вкладнику проценти з розрахунку 20,5% річних; умовами вкладу не передбачене його поповнення, дострокове повне або часткове повернення.

Відповідно до п.1.3 зазначеного Договору Банк зобов'язується повернути Вкладнику Вклад 10 квітня 2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26 вересня 2014 року №101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Південкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Південкомбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

З метою повернення коштів у розмірі 117 000,00 грн. позивач звернувся до Фонду із відповідною заявою.

Листом від 13 січня 2015 року №№09-345/15 повідомив, що у разі акцептування ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» кредиторських вимог «ВНПФ «Резерв Рівненщини» вимоги позивача можуть бути законно задоволені у сьому чергу кредиторських вимог з урахуванням ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не був учасником договору банківського вкладу з «ВНПФ «Резерв Рівненщини» та не пропонував останньому розміщувати свої активи в банку. НТ «ВНПФ «Резерв Рівненщини» самостійно несе ризики і відповідальність перед своїми учасниками за розміщення активів у банку.

Позивач вважаючи бездіяльність Фонду щодо неповернення коштів у розмірі 117 000,00 грн. протиправною, звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кошти у розмірі 117 000,00 грн. перераховані позивачем на вкладний (депозитний) рахунок, не є активами пенсійного фонду, що виключає застосування до них положень частини п'ята статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в процедурі ліквідації банку. Крім того, зазначав, що нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які встановлюють завдання та функції Фонду, не передбачено повноважень (обов'язку) Фонду повертати пенсійні активи або депозити за рахунок коштів Фонду у процедурі ліквідації банку.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку обставинам та встановленим в справі фактам, звертає увагу на наступне.

Правові, економічні та організаційні засади недержавного пенсійного забезпечення в Україні та регулювання правовідносин, пов'язаних з цим видом діяльності визначено Законом України «Про недержавне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 року №1057-IV (далі - Закон № 1057).

Частиною першою статті другої зазначеного Закону передбачено, що система недержавного пенсійного забезпечення - це складова частина системи накопичувального пенсійного забезпечення, яка ґрунтується на засадах добровільної участі фізичних та юридичних осіб, крім випадків, передбачених законами, у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання учасниками недержавного пенсійного забезпечення додаткових до загальнообов'язкового державного пенсійного страхування пенсійних виплат.

При цьому, суб'єктами недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, є недержавні пенсійні фонди (ч. 2 ст. 2 Закону № 1057).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1057 недержавний пенсійний фонд (далі - пенсійний фонд) - юридична особа, створена відповідно до цього Закону, яка має статус неприбуткової організації (непідприємницького товариства), функціонує та провадить діяльність виключно з метою накопичення пенсійних внесків на користь учасників пенсійного фонду з подальшим управлінням пенсійними активами, а також здійснює пенсійні виплати учасникам зазначеного фонду у визначеному цим Законом порядку.

Пенсійними активами є активи пенсійного фонду, страхової організації, банківської установи, сформовані відповідно до цього Закону, за рахунок яких здійснюються пенсійні виплати.

Також, відповідно до положень ст. 1 Закону № 1057 вкладник недержавного пенсійного фонду - особа, яка сплачує пенсійні внески на користь учасника шляхом перерахування грошових коштів до недержавного пенсійного фонду відповідно до умов пенсійного контракту та закону, а учасник пенсійного фонду - фізична особа, на користь якої сплачуються (сплачувалися) пенсійні внески до пенсійного фонду та яка має право на отримання пенсійних виплат або отримує такі виплати з пенсійного фонду згідно із цим Законом.

Статтею 6 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» визначено, що пенсійні фонди не мають на меті одержання прибутку на користь одноосібного засновника або для його подальшого розподілу між засновниками. Недержавне пенсійне забезпечення є для пенсійних фондів виключним видом діяльності. Провадження пенсійними фондами іншої діяльності, не передбаченої цим Законом, забороняється. Активи пенсійного фонду формуються за рахунок внесків до пенсійного фонду (пенсійних внесків) та інших надходжень до пенсійного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону №1057, до складу активів пенсійного фонду відповідно до цього Закону належать: активи в грошових коштах; активи в цінних паперах; інші активи згідно із законодавством.

Частиною 8 ст. 47 Закону № 1057 визначено, що активи пенсійного фонду можуть формуватися виключно внаслідок операцій, пов'язаних з провадженням пенсійним фондом діяльності з недержавного пенсійного забезпечення, відповідно до цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 48 Закону № 1057 передбачено, що пенсійні активи, що накопичуються у пенсійному фонді, можуть бути використані виключно для цілей інвестиційної діяльності фонду, виконання зобов'язань фонду перед його учасниками та оплати витрат, пов'язаних із здійсненням недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, шляхом інвестування відповідно до вимог цього Закону з метою отримання доходу на користь учасників фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону № 1057 сума пенсійних коштів усіх учасників пенсійного фонду дорівнює чистій вартості активів пенсійного фонду. Відповідно до статті 1 цього ж Закону України чиста вартість активів пенсійного фонду - різниця між вартістю активів пенсійного фонду на день проведення підрахунку та сумою зобов'язань пенсійного фонду, що підлягають виконанню на день проведення підрахунку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 7 Закону № 1057 пенсійні кошти, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, є власністю такого учасника та використовуються на цілі, визначені цим Законом.

Разом з тим, частиною другою статті 48 Закону № 1057 передбачено, що пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків.

На підтвердження факту, що пенсійні кошти, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, та є власністю такого учасника позивачем надано до матеріалів справи Реєстр учасників Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» .

З зазначеного вбачається, що недержавний пенсійний фонд від імені якого діє компанія з управління активами, розпоряджається виключно пенсійними активами (коштами), які обліковуються на індивідуальних пенсійних рахунках учасників фонду та являються власністю таких учасників.

Отже, недержавний пенсійний фонд позбавлений будь-якої юридичної можливості бути власником власних активів. Таким чином, фізичні особи-учасники недержавного пенсійного фонду є єдиними власниками чистих активів недержавного пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону № 1057 пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків.

Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2014 року між Непідприємницьким товариством «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» та Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Національний Резерв» укладено договір № 1-КУА про управління активами недержавного пенсійного фонду.

Пунктом 1.1. зазначеного Договору передбачено, що Пенсійний фонд доручає, а Компанія бере на себе зобов'язання здійснювати управління активами Пенсійного фонду за винагороду.

Між ПАТ «Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та Непідприємницьким товариством «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» (від імені якого на підставі договору про управління активами пенсійного фонду № 1-КУА від 02.06.2014 виступило ПАТ «Компанія з управління активами «Національний Резерв» укладено договір банківського вкладу «Стандартний» відповідно до якого Банком відкрито вкладний (депозитний) рахунок із розміщенням грошових коштів позивача.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі - Закон № 4452).

Відповідно до п. 1 ч. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для, зокрема, виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 30 Закону № 4452 визначено, що Фонд здійснює регулювання діяльності банків, зокрема, шляхом виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (ч. 4 ст. 44 Закону № 4452).

З дня свого призначення уповноважена особа Фонду приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку (ч. 1 ст. 50 Закону №4452).

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452), в редакції що діяла на час виникнення спірних відносин, активи недержавних пенсійних фондів, іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, активи банку, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, в тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку.

Пунктом 4.4. Положення про провадження діяльності з адміністрування недержавного пенсійного фонду, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 20.07.2004 року № 1660, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.08.2004 року за № 990/9589, передбачено, що сума чистої вартості активів фонду має дорівнювати сумі пенсійних коштів на всіх індивідуальних пенсійних рахунках учасників.

Наведене свідчить про невиконання відповідачем вимог п. 2.10 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/21893 (зі змінами), згідно якого уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов'язана вжити заходів щодо передачі активів недержавних пенсійних фондів до іншого зберігача відповідно до вимог законодавства України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за договором банківського вкладу від 08 жовтня 2013 року № 293-Д-11Ю власниками пенсійних коштів та вкладниками в розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є саме фізичні особи-учасники позивача, на яких розповсюджуються гарантії, встановлені цим законом.

Доводи відповідача про виключення з активів пенсійних фондів, що не включаються до ліквідаційної маси, депозитів на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04.07.2014 р. № 1586-VII спростовуються незворотністю дії законів у часі, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності цим законом.

Також, посилання відповідача в період тимчасової адміністрації на приписи ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на обґрунтування неповернення позивачеві пенсійних активів є неправомірним, оскільки

Відповідно до умов договору вкладу банк повинен був повернути позивачу вклад 10 квітня 2014 року 24.02.2014р., відповідачем натомість мали бути застосовані приписи пп. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно яких обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Отже, відповідачем в порушення вимог Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не повернуті позивачу пенсійні активи, розміщені у ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк», що порушує права учасників позивача.

За таких підстав, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб шляхом призначення уповноваженої особи здійснює процедуру ліквідації «Комерційний банк «Південкомбанк», тобто виконує покладені на нього відповідні функції держави, то необхідно зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути позивачу пенсійні активи у встановленому розмірі, розміщених згідно договору банківського вкладу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198, п.3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 117000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч грн.00 коп.), розміщених у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Південкомбанк» відповідно договору банківського вкладу «Стандартний» від 08 жовтня 2013 року №293 Д-11Ю.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Резерв Рівненщини» пенсійні активи у розмірі 117000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч грн.00 коп.), розміщені у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Південкомбанк» відповідно до договору банківського вкладу «Стандартний» від 08 жовтня 2013 року №293 Д-11Ю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 21.07.2015 р.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.