Справа № 357/541/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/541/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова О.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області ( далі відповідач ) про:

- визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 16.12.2014 р. №159 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання відповідача прийняти до уваги довідку Озерянського ремонтно-монтажного підприємства від 18.11.1992 р. № 78, згідно з якою позивач з 23.10.1986р. по 25.10.1986 р. був зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі якої йому було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії;

- зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та здійснити її виплату з 11.09.2014 р.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, так як, на його думку, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого приєднана до справи.

11.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням начальника УПФУ у Білоцерківському районі Київської області від 16.12.2014 р. № 159 позивачу було відмовлено в задоволенні його вимог через відсутність первинних документів, що підтверджують період роботи в зоні відчуження.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується наявність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку і при зверненні до відповідача із відповідною заявою він пред`явив йому всі необхідні документи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши виниклі між сторонами правовідносини та законодавство, яким вони регулюються, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796-ХІІ ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі Закон № 1058-IV ), Порядком подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку ) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі Порядок № 22-1 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі ст. 14 Закону № 796-ХІІ, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі, категорія 3 - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні: - у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів. Позивач відноситься до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 3 категорії, які працювали у зоні: - у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - на 5 років.

Пунктом 2 Порядку № 22-1 регламентовано, що до заяви про призначення пенсії за віком додається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. № 122 або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно з п.п. 4.3, 4.10 Постанови № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною та необхідною правовою підставою для призначення особі пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є наявність в неї відповідного пільгового стажу, що має бути підтверджений посвідченням учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС та відповідними довідками або іншими первинними документами, в яких чітко вказано період, об`єкт та/або населений пункт виконання робіт в зоні відчуження, які органи Пенсійного фонду України зобов`язані перевірити при прийнятті.

Судова колегія встановила, що позивач перебував у трудових правовідносинах з Озерянським ремонтно-транспортним підприємством, правонаступником якого є ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс» / а.с. 50 /.

11.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви ним було додано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії та дві копії довідок: від 18.11.1992 р. № 78, виданої Озерянським ремонтно-монтажним підприємством та від 04.09.2014 р. №1 форми № 122, виданої ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс», в яких,зокрема, містяться відомості про період роботи позивача в зоні відчуження з 23.10.1986 р. по 25.10.1986 р. / а.с. 49 /.

Відповідачем, відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було проведено зустрічну перевірку достовірності виданої довідки від 04.09.2014 р. № 1 форми № 122 про період перебування в зоні відчуження та довідки про заробітну плату від 04.09.2014 р. № 1/1-09 за період з 01.01.1987 р. по 31.12.1991р., виданих ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс» / а.с. 54 /.

За результатами зазначеної перевірки було складено акт від 19.09.2014 р. №227, в якому, зокрема вказано, що перевіркою встановлено: у книзі наказів кадрова за 1986 рік в наказі № 61 від 30.10.1986 р. серед прізвищ громадян, які були відкомандировані до зони відчуження, ОСОБА_1 не знайдено. Інших наказів на відрядження ОСОБА_1 за 1986 рік також немає. У книзі виробничих наказів наказ № 61 від 22.09.1986 р., виданий щодо питань виробничого характеру, відсутній і даних про відрядження ОСОБА_1 до зони відчуження не міститься/ а.с. 54 /.

16.12.2014 р. відповідачем було прийнято оскаржуване рішення № 159 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС / а.с. 8-9 /.

Перевіряючи законність прийнятого відповідачем рішення від 16.12.2014 р. № 159 та аналізуючи документи, які були подані позивачем для призначення йому пенсії, суд відзначає, що з копії первісної довідки Озерянського ремонтно-монтажного підприємства від 18.11.1992 р. № 78 / а.с. 10/, яка міститься в матеріалах справи, була подана позивачем до УПФУ у Білоцерківському районі Київської області для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та яка, на його думку, підтверджує факт виконання робіт у зоні відчуження в період з 23.10.1986 р. по 25.10.1986 р., не вбачається, що позивачем виконувались саме роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та взагалі відсутні відомості про те, на території якої саме області та/або на якому саме об`єкті працював позивач, що вказує на її невідповідність вимогам п. 2 вказаного вище Порядку № 22-1.

Крім того, вказана первісна довідка від 18.11.1992 року № 78, на підставі якої позивач просить суд вирішити питання про призначення спірної пенсії, містить кутовий штамп та, крім іншого, підписана від імені головного бухгалтера цього підприємства / а.с. 10 /.

Водночас, 01.09.2014 р. ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс» на адресу УПФУ у Білоцерківському районі Київської області було направлено листи № 01/09, в яких товариство доводить до відома УПФУ, що кутовий штамп та посада головного бухгалтера на підприємстві відсутні, що ставить під сумнів достовірність такого документу.

При цьому, зазначена довідка представляє собою ксерокопію, яка не завірена належним чином. Оригінал такого документу на огляд суду не подавався, а відомості, зазначені в цій довідці не тільки не узгоджуються з вимогами, передбаченими п. 2 вказаного вище Порядку № 22-1, а й не підтвердились в ході перевірки, здійсненої відповідачем.

Отже, такий доказ не відповідає вимогам належності і допустимості доказів, що регламентовані ст. 70 КАС України, а тому до уваги апеляційним судом не приймається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказана довідка обґрунтовано не була визнана УПФУ як достатній первинний документ для призначення пільгової пенсії

Крім того, перевіряючи доводи позивача, судова колегія також не може прийняти до уваги й ксерокопію іншої довідки від 04.09.2014 р. № 1 Ф-122, яка разом із попередньою була надана позивачем до органів ПФУ за спірних правовідносин, оскільки в ній не зазначено, де саме ( місцевість, об`єкт ) ним виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що вказує на її невідповідність п. 2 Порядку № 22-1. А також ця довідка, як і попередня від 18.11.1992 р., містить посаду головного бухгалтера, котра, згідно з листом ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс» від 01.09.2014 р. № 01/09 / а.с. 53 /, на підприємстві відсутня.

Більш того, 29.10.2014 р. ПАТ «Озерянський Агропромтехсервіс» начальнику УПФУ у Білоцерківському районі Київської області Будку К.В. було направлено лист № 29/10, в якому директор товариства ОСОБА_2 просить УПФУ вважати недійсною вказану довідку від 04.09.2014 р. № 1 Ф-№ 122 / а.с. 51 /.

Таким чином, дослідивши та надавши юридичну оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що позивач при зверненні до відповідача із заявою від 11.09.2014 р. про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку не надав йому первинних документів, які б дійсно підтверджували стаж роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження в період з 23.10.1986 р. по 25.10.1986 р., як того вимагає п. 2 Порядку № 22-1, а ксерокопії довідок від 18.11.1992р. № 78, на підставі якої позивач просить призначити йому пільгову пенсію, та від 04.09.2014 р. Ф-№ 122, яка, на його думку підтверджує факт виконання робіт у зоні ЧАЕС у спірний період часу, не є належними і допустимими доказами, у розумінні ст. 70 КАС України, з наведених вище підстав.

При цьому, саме лише посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році підтверджує тільки факт встановлення позивачу такого статусу, однак не надає можливості визначити період, конкретний населений пункт і об`єкт, де він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що, у відповідності до п. 2 Порядку № 22-1, є обов`язковими даними для призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку за ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Посилання позивача на те, що факт виконання ним робіт в зоні відчуження у період з 23.10.1986 р. по 25.10.1986 р. підтверджується показаннями свідків, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 КАС України, певні обставини мають бути підтверджені певними доказами. Тож, у даному випадку, факт виконання позивачем робіт у зоні ЧАЕС у спірний період часу має бути підтверджений відповідними первинними документами із зазначенням у них, зокрема конкретної місцевості та/або об`єкту виконання таких робіт, як того вимагає п. 2 Порядку № 22-1, а показання свідків такими первинними документами не є та не співпадають із жодним належним і допустимим, у розумінні ст. 70 КАС України, письмовим доказом з числа тих, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні докази, які б достовірно підтверджували факт роботи позивача в зоні відчуження у період з 23.10.1986 р. по 25.10.1986 р., а рішення суду, у відповідності до вимог ст. 159 КАС України, повинно бути законним, обґрунтованим і в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Встановлені обставини переконують апеляційний суд у тому, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення від 16.12.2014 р. № 159 про відмову у призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законодавством України, зокрема п.п. 2, 4 Порядку № 22-1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність жодних правових підстав для задоволення адміністративного позову, а отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області задовольнити, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення виготовлено, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, 20.07.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:
Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.