Справа № 2-а-1596/11
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 2-а-1596/11

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко О.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Лук'янчук О.В.

за участю секретаря -Шановської М.О.

за участю представника третьої особи - Комаренко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( позивач) звернувся до Виконавчого комітету Одеської міської ради з позовом про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 року «Про затвердження актів приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належать державному підприємству «Одеський морський торговий порт».

В обґрунтування позову позивач зазначив, що адміністрацією ДП «ОМТП» на розгляд загальних зборів трудового колективу не ставилось питання щодо передачі у комунальну власність територіальної громади м. Одеси гуртожитків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2. Позивач послався також на те, що власник гуртожитків не дотримується прав мешканців гуртожитків та використовує приміщення гуртожитків не за призначенням, приміщення зазначених гуртожитків потребують капітального ремонту та значних відновлювальних робіт. Крім того, позивач вважає, що оспорюваним рішенням Виконкому Одеської міської ради порушується його право на приватизацію займаного приміщення у вигляді окремої кімнати.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду -скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши

законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної

скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач мешкає у гуртожитку АДРЕСА_2, та був зареєстрований з 28.03.1990 року.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 року «Про затвердження актів приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належать державному підприємству «Одеський морський торговий порт», було затверджено акти приймання - передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належать державному підприємству «Одеський морський торговий порт», зокрема за адресою: АДРЕСА_2.

Комунальному підприємству «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» внести зміни до реєстраційних документів, вказавши власника жилої будівлі та гуртожитків - Одеська міська рада.

Відповідно до приписів статті 19 Закону СРСР «Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями» повноваження трудових колективів здійснюються безпосередньо загальними зборами (конференціями) трудових колективів підприємств, установ, організацій. У період між зборами повноваження трудових колективів здійснюються, окрім-того, профспілковими та іншими громадськими організаціями, які діють у трудових колективах, відповідно до їх статутів і радянських законів.

Статтею 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено дефініцію професійної спілки, відповідно до якої профспілка становить собою добровільну неприбуткову громадську організацію, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної і трудової) діяльності (навчання).

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що професійні спілки, їх об'єднання у своїй діяльності незалежні від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні і не підконтрольні. Профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, з'їзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству.

Розділ II Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» регламентує права та обов'язки профспілок.

Статтею 32 зазначеного Закону визначено права профспілок та їх об'єднань у захисті житлових прав громадян, відповідно до якої профспілки, їх об'єднання відповідно до своїх статутів (положень) беруть участь у розробленні державної житлової політики, здійсненні заходів, спрямованих на розвиток житлового будівництва, поліпшення використання та забезпечення збереження житлового фонду, у захисті економічних та соціальних прав громадян, пов'язаних з одержанням, утриманням і збереженням житла.

Так, відповідно до виписки з протоколу розширеного засідання профспілкового комітету ДП «Одеський морський торговий порт» від 17 червня 2008 року № 60 профспілковий комітет одностайно проголосував та вирішив надати згоду на передачу у комунальну власність територіальної громади м. Одеси, окрім іншого, гуртожитків, розташованих у будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Надалі, Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 18 вересня 2009 року № 979 дозволено ДП «ОМТП» передати у комунальну власність територіальної громади м. Одеси вищезазначені об'єкти нерухомості.

Зазначений наказ видано на підставі Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», постанови Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 року № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» та з врахуванням згоди Одеської міської ради на прийняття зазначених об'єктів нерухомості у комунальну власність та погодження такої передачі профспілковим комітетом ДП «ОМТП» та Укрморрічфлотом.

Слід зазначити, що Наказ Міністерства транспорту та зв'язку України від 18 вересня 2009 року № 979, та протокол розширеного засідання профспілкового комітету ДП «ОМТП» № 60 зберігають свою чинність і до теперішнього часу.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів:

1) передача та прийняття гуртожитків, що є об'єктами державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

2) передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду;

3) прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою);

4) передача гуртожитків, що є об'єктами приватної власності, у власність територіальних громад здійснюється на договірних умовах відповідно до чинного законодавства;

5) після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме: залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. У цьому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно з цим Законом.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу «гуртожиток» і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, мають право на приватизацію займаного житла у вигляді окремої кімнати (кількох кімнат, жилих блоків, секцій). Приватизація жилих приміщень (кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років).

Згідно ч.1.ст.3 вказаного Закону забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад у визначений цим Законом строк; передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття.

Відповідно до ст. 1 «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ч 1. ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду.

Прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою) (п.3 ч. 1 ст. 5 цього Закону).

Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання (п.5 ч. 1 ст. 5 Закону).

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані державою повноваження щодо обліку житлового фонду та здійснення контролю за його використанням.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3,5,8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки,страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до Закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Таким чином, основною умовою для реалізації права позивачів на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку є перехід будинку гуртожитку у власність територіальної громади та прийняття місцевою радою рішення про передачу цих приміщень у власність мешканців гуртожитку.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до суду про визнання бездіяльності відповідача протиправною чи оскарження будь-якого його рішення щодо відмови в приватизації кімнати в гуртожитку, де він проживає.

Враховуючи, що на час звернення позивача до суду з даним позовом були відсутні правові підстави для вирішення питання приватизації житлового приміщення у гуртожитку, де він проживає суд першої інстанції, дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції, є законним і не підлягає скасуванню, оскільки висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 254 КАС

України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: