Справа № 803/1424/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Справа № 803/1424/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного суду Волинської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання наказу незаконним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Ківерцівського районного суду Волинської області, Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області, про визнання незаконним наказу від 25.05.2015 року та стягнення коштів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу голови Ківерцівського районного суду від 25 травня 2015 року та табелю робочого часу за травень 2015 року наданого Ківерцівським районним судом, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Волинській області йому була не нарахована і невиплачена суддівська винагорода за 14 травня 2015 року. Позивач рахує наказ Голови суду незаконним, а невиплату суддівської винагороди за цілий день невірною, оскільки 14 травня 2015 року він перебував у Млинівському районному суді Рівненської області, а з 16.00 год. він прибув до Ківерцівського районного суду та був на роботі до закінчення робочого часу. Просить визнати незаконним та скасувати наказ голови Ківерцівського районного суду від 25.05.2015 року про позбавлення його суддівської винагороди за цілий робочий день 14 травня 2015 року та виплатити йому зазначену винагороду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити в повному обємі. Також зазначив, що за 14.05.2015 року йому повинна бути виплачена суддівська винагорода за дві години робочого часу, які він перебував на роботі.

В запереченні на адміністративний позов Ківерцівський районний суд Волинської області просив у задоволенні адміністративного позову відмовити з огляду на те, що 14.05.2015 року ОСОБА_1 перебував на розгляді кримінальної справи у Млинівському районному судді в якості обвинуваченого. Про те, що він поїхав на судове засідання, перед цим нікого із працівників суду не повідомляв. Факт відсутності на роботі позивача було зафіксовано в акті та на підставі цього в табелі робочого часу проставлено відмітку про відсутність останнього на робочому місці. На підставі цього, було видано відповідний наказ від 25.05.2015 року № 02-04.21 щодо оплати праці ОСОБА_1 Крім того, зазначають, що нормами чинного законодавства передбачена процедура відшкодування шкоди підозрюваним та обвинуваченим у разі постановлення виправдувального вироку, закриття кримінальної справи внаслідок незаконних дій. Зазначають, що у таких випадках середній заробіток за працівником не зберігається. З врахуванням зазначеного вважають, що оспорюваний наказ видано з дотриманням вимог чинного законодавства, у звязку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Просили суд проводити розгляд справи у їх відсутності.

В запереченні на адміністративний позов, Територіальне управління Державної судової адміністрації у Волинській області заперечило щодо задоволення позовних вимог покликаючись на те, що нарахування заробітної плати судді Підгорному І.І. проведено на підставі табеля обліку робочого часу працівників суду, де за 14 травня 2015 року відображена інша причина неявки, яка підтверджена актом та наказам голови суду, службовою запискою керівника апарату суду. Враховуючи, що Територіальне управління Державної судової адміністрації у Волинській області не видавало документів (актів та наказів), які на думку позивача порушили його права, а тому не може бути відповідачем у даній справі, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Підгорний І.І. 14 травня 2015 року перебував в Млинівському районному суді Рівненської області на розгляді кримінальної справи в якості обвинуваченого.

14 травня 2015 року комісією Ківерцівського районного суду Волинської області було складено акт про те, що в зазначений день ОСОБА_1 протягом робочого дня з 9:00 до 16.25 був відсутній на робочому місці.

14.05.2015 року за №02-08.06 головою Ківерцівського районного суду Волинської області було видано наказ щодо зясування причин відсутності на робочому місці, якими було зобовязано голову комісії із контролю за додержанням трудової дисципліни зясувати причини неявки ОСОБА_1 на роботі, відібрати письмове пояснення та проставити відповідне умовне позначення, яке відображатиме причину відсутності в табелі обліку робочого часу Ківерцівського районного суду за травень 2015 року.

Враховуючи, що 14 травня 2015 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі та перебував на розгляді справи у Млинівському районному суді Рівненської області, у табелі робочого часу йому було проставлено за вказані дати відмітку І - інша причина неявки.

25.05.2015 року головою Ківерцівського районного суду видано наказ № 02-04.211 «Щодо оплати праці судді Підгорному І.І.», де відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Волинській області доручено взяти до уваги, що оплата праці судді Підгорному І.І. за 14.05.2015 року не проводиться у звязку з його участю в судовому засіданні в якості обвинуваченого у Млинівському районному судді.

На підставі табеля обліку робочого часу працівників суду, де за 14 травня 2015 року відображено інша причина неявок, актів та наказів голови суду, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Волинській області, ОСОБА_1 суддівська винагорода за 14 травня 2015 року у сумі 710 грн. не нараховувалася.

Аналізуючи законність прийнятого наказу головою Ківерцівського районного суду, судом встановлювалося, чи діяв субєкт владних повноважень згідно із вимогами правих норм та чи не порушено цими діями прав позивача.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів, голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Згідно частин 1,2,3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Частиною 2 ст.145 Закону України «Про судоустрій і статус судді» визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції.

Нарахування та виплата суддівської винагороди суддям місцевих загальних суддів передбачена ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», здійснюється на підставі наказу голови відповідного суду.

Тому з врахуванням зазначеного, суд вважає, що голова суду в межах наданих йому повноважень та з врахуванням обставин, що були зясовані комісією мав право видати наказ щодо оплати праці ОСОБА_1 14.05.215 року. Такий наказ видано ним із дотриманням вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та є правомірним.

Позивач ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні не навів суду доказів того, чому саме даний наказ є протиправним.

Щодо не нарахування та невиплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за 14 травня 2015 суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2015 року з 9.00 год. по 16 год.25 хв. ОСОБА_1 в якості обвинуваченого перебував в Млинівському районному суді Рівненської області.

Відповідно до частини 1 ст.121 Кримінально-процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв'язку із відривом від звичайних занять.

Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 2 ст.121 передбачено, що витрати, пов'язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження підозрюваного, обвинуваченого, він несе самостійно.

Згідно з пунктом 17 частини 3 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений має право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає право обвинуваченому на одержання середнього заробітку за місцем роботи за час витрачений на виклик до судових органів.

Таке право на відшкодування середнього заробітку та інших грошових доходів в обвинуваченого за рахунок коштів державного бюджету наступає у разі, якщо підозра обвинувачення не підтвердилася відповідно до статтей 2, 3, 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Вищевказаними нормами не передбачено збереження за обвинуваченим середнього заробітку за основним місцем роботи, при відсутності судді на робочому місці та перебування його в судових органах в якості обвинуваченого. Середній заробіток за цей час йому не зберігається та не виплачується. Тому з врахуванням зазначеного невиплата суддівської винагороди позивачу за 14.05.2015 рік ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є правомірною.

Що стосується тверджень позивача, що він в цей день з 16.00 год. перебував на робочому місці і за цей час йому повинна бути проведена оплата праці, то вони судом до уваги не приймаються із вищезазначених мотивів.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата це винагорода обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про оплату праці, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Тобто, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах посадових окладів із відповідними надбавками до нього, у відповідності до відпрацьованих днів та не обраховується пропорційно до кількості відпрацьованих годин (погодинна робота праці). Враховуючи те, що в табелі робочого часу позивача 14.05.2015 року стоїть відмітка про відсутність на роботі, тому оплата суддівської винагороди за цей день виплачуватися йому не повинна.

Отже, враховуючи вищевикладене в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним наказу від 25.05.2015 року та стягнення коштів слід відмовити повністю.

Керуючись статтею 158, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, на підставі Кримінально процесуального кодексу України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданної громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ківерцівського районного суду Волинської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання наказу незаконним та стягнення коштів відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 20 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк