Справа № П/811/1588/15
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Справа №П/811/1588/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування рішення і податкових повідомлень-рішень.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р., яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 510,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19 022,38 грн., у тому числі 15 217,90 грн. основного платежу та 3 804,48 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- рішення № від 30.03.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу донараховано 51 696,69 грн. єдиного внеску та нараховано штрафні санкції у розмірі 6 818,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом не спростовано правильності та повноти нарахування ФОП ОСОБА_1 витрат повязаних з відрядженням найманих працівників чи витрат щодо використання паливно-мастильних матеріалів, у звязку з чим безпідставно донараховано грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та єдиний внесок.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки перевіркою встановлено завищення позивачем у перевіряємому періоді задекларованих доходів та витрат.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та заявив клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, до суду подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.196, Т.1).

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 16.06.2015 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.221, Т.1), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 10.03.2015 р. по 23.03.2015 р. посадовою особою Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі наказу №343 від 27.02.2015 р. (а.с.177, Т.1) проведено планову документальну виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт №198/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 30.03.2015 р., висновками якого, зокрема, є порушення ФОП ОСОБА_1, на думку відповідача:

- пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 15 217,90 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 5 250,62 грн., за 2014 р. у сумі 9 967,28 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», у звязку з чим донараховано єдиний соціальний в сумі 51 696,69 грн., у тому числі за 2011 рік у сумі 16 492,78 грн., за 2013 рік у сумі 12 146,40 грн., за 2014 рік у сумі 23 057,51 грн.;

- п.44.1, 44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України щодо ненадання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать та повязані з предметом перевірки (а.с.17-48, 178-185, Т.1).

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р., яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 510,00 грн. (а.с.14, Т.1);

- податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19 022,38 грн., у тому числі 15 217,90 грн. основного платежу та 3 804,48 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.15, Т.1);

- рішення № від 30.03.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу донараховано 51 696,69 грн. єдиного внеску та нараховано штрафні санкції у розмірі 6 818,96 грн. (а.с.16, Т.1).

Так, податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р. винесене Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України у звязку з не наданням ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки документів, що підтверджують використання дизельного палива та понесені витрати на відрядження, які зазначені у листі від 19.03.2015р. №8642/10/11-23-1701 (а.с.185, зі зворотного боку, Т.1).

У відповідності до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судом встановлено, що листом №8642/10/11-23-1701 від 18.03.2015 р. ФОП ОСОБА_1 зобовязано надати документи, повязані із здійсненням нею господарської діяльності за перевіряємий період (а.с.198, Т.1).

Позивачем до суду надано копію акта відмови від отримання документів щодо перевірки від 20.03.2015 р. №1, складеного ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову посадової особи Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_3 від отримання документів первинного бухгалтерського обліку, що стосуються перевірки (а.с.219, Т.1).

Зі змісту зазначеного акта встановлено, що ФОП ОСОБА_1 під час перевірки надавалися не усі документи, які зазначені у листі №8642/10/11-23-1701 від 18.03.2015 р., а тому до позивача правомірно застосовано штраф на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р. задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р. винесено податковим органом у звязку з встановленням:

- завищення доходу на суму 37 599,35 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 32 860,00 грн., за 2014 рік на суму 4 739,35 грн. внаслідок включення до складу доходів: 10 000,00 грн. та 2 283,35 грн. суми повернутих надлишково перерахованих коштів, які надійшли від ТОВ «Аріс-Юг»; 15 000,00 грн. суми поворотної фінансової допомоги отриманої від ПП «Транс-Логіст»; 7 860,00 грн. та 2 156,00 грн. суми поповнення рахунку власними коштами; 300,00 грн. сума повернутих надлишково перерахованих коштів, які надійшли від ПП «Укрстартранс»;

- завищення витрат на суму 139 050,75 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 67 864,00 грн., за 2014 рік на суму 71 186,75 грн. внаслідок включення до складу витрат: 15 000,00 грн. суму повернутої позикодавцю ПП «Транс-Логіст» в одному звітному періоді поворотної фінансової допомоги; 10 000,00 грн. та 2 583,35 грн. суми повернутих надлишково перерахованих коштів, які надійшли від ТОВ «Арс-Юг»; 7 860,00 грн. та 2 156,00 грн. суми поповнення рахунку власними коштами; 35 004,00 грн. суми вартості дизельного пального, що не підтверджена документально; 66 447,40 грн. сума коштів виданих під звіт на відрядження (а.с.25-34, Т.1).

Таким чином, на висновок податкового органу щодо заниження позивачем розміру чистого оподатковуваного доходу у розмірі 101 451,40 грн., у тому числі за 2013 року на суму 35 004,00 грн. та за 2014 рік на суму 66 447,40 грн. вплинули обставини заниження витрат внаслідок віднесення до їх складу сум вартості дизельного пального, що не підтверджена документально (35 004,00 грн.) та сум коштів виданих під звіт на відрядження (66 447,40 грн.).

У перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 надавала послуги вантажним автомобільним транспортом із перевезення вантажів на загальній системі оподаткування (а.с.19, 22, Т.1).

Відповідно до договорів №24-1/12, №24-2/12 від 01.02.2012 р., №12-1/13, №12-2/13 від 01.09.2013 р. (а.с.68-69, Т.1) у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 орендувала у ПрАТ «Діжитек Сервіс» вантажні автомобілі DAF XF 95.430, державний номер ВА 748 АХ, MAN 18.463, державний номер НОМЕР_2 та напівпричіп фургон KRONE, державний номер НОМЕР_3, напівпричіп рефрижератор LAMBERET LVFS3E6R, державний номер НОМЕР_4.

У відповідності до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

На підставі пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не включаються до складу витрат витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Так, перевіркою встановлено, що у 2013 році ФОП ОСОБА_1 до складу витрат віднесено вартість дизельного палива на загальну суму 727 230,16 грн. (а.с.33, Т.1).

Позивачем до суду надано докази придбання дизельного пального на суму 781 516,10 грн. без ПДВ, зокрема, копії рахунків-фактур, актів наданих послуг і звірки взаємних розрахунків, реєстрів заправок автотранспорту (а.с.234-249, Т.1, а.с.1-153, Т.1). Разом з тим, протягом 2013 року ФОП ОСОБА_1 використано дизельне пальне на суму 727 230,16 грн., що підтверджується актами на списання товарно-матеріальних цінностей, а також актами здачі-приймання робіт, міжнародними товарно-транспортними накладними та товарно-транспортними накладними (а.с.75, 76, 78-80, 82, 83, 104-106, 108-110, 118-129, Т.1, а.с.154-166, Т.2).

Отже, витрати ФОП ОСОБА_1 у розмірі 727 230,16 грн. повязані з її господарською діяльністю та підтверджені належними первинними документами, а тому правомірно віднесені позивачем до складу витрат за 2013 рік.

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу витрат за 2014 рік включено, зокрема, кошти видані під звіт на відрядження в сумі 66 447,40 грн., однак авансові звіти не підтверджені жодними розрахунковими документами.

У відповідності до наказу №20/11 від 20.11.2013 р. ФОП ОСОБА_1 прийнято ОСОБА_4 на стажування водієм транспортного засобу з 20.11.2013 р. (а.с.71, Т.1).

Із матеріалів справи встановлено, що за видатковим касовим ордером №74 від 20.11.2013 р. ОСОБА_4 надано кошти на відрядження у розмірі 25 004,60 грн. Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 02.01.2014 р. встановлено, що 25 004,60 грн. складають добові, а саме: 1 147,00 грн. за 5 днів відрядження у період з 20.11.2013 р. по 24.11.2013 р. (229,40 грн. х 5); 2 064,60 грн. за 9 днів відрядження у період з 25.11.2013 р. по 03.12.2013 р. (229,40 грн. х 9); 917,60 грн. за 4 дні відрядження у період з 04.12.2013 р. по 07.12.2013 р. (229,40 грн. х 4); 20 646,00 грн. за 24 дні відрядження за період з 08.12.2013 р. по 01.01.2014 р. (860,25 грн. х 24); 229,40 грн. за 1 день відрядження 02.01.2014 р. (а.с.97, Т.1). При цьому позивачем надано до суду копії наказів про відрядження №40-в від 20.11.2013 р., №41-в від 25.11.2013 р., №43-в від 04.12.2013 р. (а.с.101-103, Т.1), копії посвідчень про відрядження за відповідні періоди (а.с.98-100, Т.1), а також міжнародної товарно-транспортної накладної та товарно-транспортної накладної (а.с.104-106, Т.1).

За видатковим касовим ордером від 15.01.2014 р. ОСОБА_4 надано кошти на відрядження у розмірі 29 719,20 грн. Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 28.02.2014 р. встановлено, що 29 719,20 грн. складають добові, а саме: 1 705,20 грн. за 7 днів відрядження у період з 15.01.2014 р. по 21.01.2014 р. (243,60 грн. х 7); 25 578,00 грн. за 28 днів відрядження у період з 22.01.2014 р. по 18.02.2014 р. (913,50 грн. х 28); 2 436,00 грн. за 10 днів відрядження у період з 19.02.2014 р. по 28.02.2014 р. (243,60 грн. х 10) (а.с.107, Т.1). При цьому позивачем надано до суду копії наказів про відрядження №1-в від 14.01.2014 р., №4-в від 20.02.2014 р. (а.с.111, 112, Т.1), копії посвідчень про відрядження за відповідні періоди (а.с.113, 114, Т.1), а також міжнародної товарно-транспортної накладної та товарно-транспортної накладної (а.с.108-110, Т.1).

Окрім того, за видатковим касовим ордером №12 від 05.03.2014 р. ОСОБА_4 надано кошти на відрядження у розмірі 11 723,60 грн. Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 22.03.2014 р. встановлено, що 11 723,60 грн. складають добові, а саме: 487,20 грн. за 2 дні відрядження у період з 06.03.2014 р. по 07.03.2014 р. (243,60 грн. х 2); 10 262,00 грн. за 12 днів відрядження у період з 07.03.2014 р. по 18.03.2014 р. (913,50 грн. х 12); 974,40 грн. за 4 дні відрядження у період з 19.03.2014 р. по 22.03.2014 р. (243,60 грн. х 4) (а.с.115, Т.1). При цьому позивачем надано до суду копії наказу про відрядження №5-в від 05.03.2014 р. (а.с.116, Т.1), копії посвідчення про відрядження за відповідні періоди (а.с.117, Т.1), а також міжнародної товарно-транспортної накладної (а.с.118-119, Т.1).

У відповідності до абз.4 пп.140.1.7 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у звязку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Таким чином, добові витрати у розмірі, що не перевищує максимального розміру встановленого абз.4 пп.140.1.7 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України не потребують документального підтвердження для їх віднесення до складу витрат.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік»від 06.12.2012 р. №5515-VI встановлено, що у 2013 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1147 гривень.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII у 2014 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1218 гривень.

Тобто максимальний розмір добових витрат у 2013 році становив 229,40 грн. під час відрядження у межах території України та 860,25 грн. під час відрядження за кордон; у 2014 році 243,60 грн. та 913,50 грн. відповідно.

Оскільки позивачем у 2014 році до складу витрат віднесено 66 447,40 грн. (25 004,60 грн. + 29 719,20 грн. + 11 723,60 грн.) виданих ОСОБА_4 під звіт у якості добових, при цьому розмір добових не перевищує максимального розміру встановленого абз.4 пп.140.1.7 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України, то такі витрати не підлягають документальному підтвердженню.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, з огляду на висновки податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, зокрема, у 2011 році на суму 47 529,53 грн. (висновки акту документальної планової перевірки №93/17-1/НОМЕР_1 від 23.04.2012 р.), у 2013 році на суму 35 004,00 грн. та у 2014 році на суму 66 448,13 грн. (а.с.41, Т.1) Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області донараховано ФОП ОСОБА_1І, єдиний соціальний внесок у розмірі 51 696,69 грн., у звязку з чим винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 30.03.2015 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 6 818,96 грн.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом Закон), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а процедура нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №455, чинної на час винесення оскаржуваного рішення (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до п.4.9 Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з п.6.2 Інструкції сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У відповідності до п.6.3 Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Як встановлено судом за результатами документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства за період з 26.05.2010 р. по 31.12.2011 р. Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області Державної податкової служби складено акт №93/17-1/НОМЕР_1 від 23.04.2012 р., яким встановлено заниження платником податків чистого доходу за ІІ ІV квартали 2011 року в сумі 47 529,53 грн. та, як наслідок податковим повідомленням рішенням № від 10.05.2012 р. позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 129,43 грн. (а.с.217, Т.1).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2012 р. позивачем не оскаржувалося, висновки щодо заниження чистого доходу за ІІ ІV квартали 2011 року в сумі 47 529,53 грн. не заперечуються.

Таким чином, відповідачем правомірно донараховано ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 16 492,78 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 3 298,56 грн. (а.с.188, Т.1), а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення № від 30.03.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині донараховано єдиного внеску в сумі 16 492,78 грн. та 3 298,56 грн. штрафних санкцій задоволенню не підлягають.

Разом з тим, оскільки у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 35 004,00 грн. та у 2014 році на суму 66 448,13 грн., то відповідачем безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 35 203,91 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 3 520,40 грн. (а.с.188, Т.1), а відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення № від 30.03.2015 р. в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення і податкових повідомлень-рішень на суму 78 048,03 грн., з яких судом задоволено вимоги в частині суми 57 746,69 грн., що становить 73,99% від суми заявлених позовних вимог (57 746,69 грн. х 100 : 78 048,03 грн.), натомість щодо 26,01% позовних вимог у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті позивачем становить 475,20 грн. 1 827,00 грн. х 26,01%), а тому з огляду на сплачений позивачем під час подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 182,70 грн., підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 292,50 грн. (475,20 грн. 182,70 грн.).

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10 квітня 2015 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19 022,38 грн., у тому числі 15 217,90 грн. основного платежу та 3 804,48 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

3. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30 березня 2015 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано 51 696,69 грн. єдиного внеску та нараховано штрафні санкції у розмірі 6 818,96 грн., в частині донарахованого єдиного внеску в сумі 16 492,78 грн. та штрафних санкцій у розмірі 3 298,56 грн.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_1 (25031, АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України (рахунок 4002, отримувач коштів УК у м. Кіровограді, код отримувача 38037409, банк отримувача ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 292,50 грн. (двісті девяносто дві грн. 50 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5

< Суддя >