Справа № 163/1597/15-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1597/15-а
Провадження № 2-а/163/35/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі Горпинко К.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС від 03.06.2015 року у справі про порушення митних правил №0602/20502/2015 та провадження у справі закрити. Вказує, що даною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Зазначену постанову вважає необґрунтованою і такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки при розгляді справи про порушення митних правил відповідачем не були зясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях ознак правопорушення, за яке законом встановлена адміністративна відповідальність. Зокрема, відповідачем необґрунтовано не взято до уваги довідку про його перебування на амбулаторному лікуванні з 30.01.2015 року, з приводу чого вказав, що автомобіль ввозив в ніч з 30.01.2015 року на 31.01.2015 року, коли хвороба у нього лише розпочиналась та стан його здоровя був ще задовільний, однак внаслідок подальшого загострення хвороби, не мав можливості вчасно, до закінчення строку вивезення транспортного засобу 10.02.2015 року, повідомити митний орган про обставини, що перешкоджали вивезенню автомобіля. Однак, коли стан його здоровя покращився, 19.02.2015 року особисто проінформував відповідача про обставини (свою хворобу) неможливості вивезення автомобіля за межі митної території України, про що написав відповідну заяву, у якій про несправність транспортного засобу та знаходження його на станції технічного обслуговування не вказував, оскільки вважав, що одночасно з одужанням автомобіль буде відремонтований та він зможе його вивезти за межі території України. Однак, час ремонту затягувався, тому вивезення автомобіля він зміг здійснити лише після усунення його поломки. Вважає, що наведені факти свідчать про те, що він всіляко намагався уникнути порушення митних правил та не нехтував вимогами закону щодо дотримання правил транзиту шляхом бездіяльності. Переміщувати транспортний засіб внаслідок обставин непереборної сили, а саме, під час своєї хвороби та несправності автомобіля він обєктивно не міг, що у відповідності до положень ч.3 ст.470 МК України, не може тягнути адміністративної відповідальності. Крім цього, вказує, що під час розгляду протоколу про порушення митних правил, відповідачем не взято до уваги його письмові пояснення, надіслані рекомендованим листом 21.05.2015 року. З викладених підстав вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не дослідив в повному обсязі та не дав оцінки усім доказам у справі, не врахував характеру вчиненого правопорушення, обставин, що помякшують його відповідальність та факт визнання ним прострочення транзиту транспортного засобу.

Непогоджуючись із заявленим ОСОБА_1 адміністративним позовом, представник відповідача подав письмові заперечення від 10.07.2015 року за №03-70-10/15-560, у яких вказав, що Волинська митниця ДФС позов не визнає та вважає його безпідставним, оскільки позивач перевищив термін вивезення автомобіля марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, передбачений ст.95 МК України, що також не заперечив сам позивач. Вказав, що доводи невинуватості ОСОБА_1 у порушенні визначених термінів вивезення автомобіля до уваги не взято, оскільки автомобіль був ввезений на митну територію України 31.01.2015 року, тобто під час його лікування, що вказує на те, що хвороба не перешкоджала позивачу вільно пересуватись через митний кордон України, а ремонт транспортного засобу не міг завадити йому вивезти автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на іншому транспортному засобі шляхом буксирування), оскільки жодною нормою законодавства не встановлено вимог щодо вивезення транспортних засобів за межі митної території України лише власним ходом. Звернув увагу на ту обставину, що довідка про перебування позивача на амбулаторному лікуванні видана 11.02.2015 року, однак згідно її змісту, ОСОБА_1 з 30.01.2015 року - хворіє, 19.02.2015 року (після дати видачі довідки) продовжує хворіти, 26.02.2015 року (знову після видачі довідки) здоровий. Крім цього, відповідно до ст.460 МК України, обставини стосовно ремонтних робіт транспортного засобу не відносяться до аварії, дії обставин непереборної сили, оскільки у наданих позивачем довідці та акті виконаних робіт не зазначено про аварію чи дію обставин непереборної сили, що не може звільняти особу від відповідальності. Крім цього, ПП ОСОБА_3, який видав довідку та акт виконаних робіт на ствердження факту ремонту транспортного засобу, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Факт перебування автомобіля на ремонті взагалі піддає сумніву, оскільки про дану обставину позивач взагалі не зазначав у заяві від 19.02.2015 року, а видана 12.05.2015 року ПП ОСОБА_3 довідка не містить вихідного номера, що не можна вважати належним доказом. Також вказує, що позивач не надав жодних документів, які підтверджують розрахунок за виконаний ремонт, договору (наряд-замовлення) про технічне обслуговування і ремонт колісних транспортних засобів, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року №615. За викладених підстав вважає, що посадові особи Волинської митниці ДФС при винесенні оскаржуваної постанови діяли у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що 31 січня 2015 року дійсно був хворий, однак почувався задовільно, тому автомобіль ввіз на територію України, надіючись, що до закінчення терміну його вивезення, виздоровіє, однак хвороба прогресувала та затягнулась на довший період. Відразу, після того, як став себе почувати краще, хоча ще хворів, 19.02.2015 року написав на митницю заяву про обставини (свою хворобу), які позбавляють його можливості виконати зобовязання по вивезенню автомобіля за кордон, у якій одночасно вказав, що автомобіль буде вивезений у термін до 26.02.2015 року. На момент написання заяви думав, що до 26.02.2015 року автомобіль відремонтують, однак ремонт зупинився, оскільки спочатку він не мав фінансової можливості на його проведення, потім - через відсутність необхідних деталей, а коли деталі доставили, то виявилось, що вони не підходять до даного автомобіля, в звязку із чим транспортний засіб був відремонтований лише 12.05.2015 року. На той час він уже зрозумів, що порушив митні правила, але вживав усіх заходів, щоб автомобіль вивезти, при цьому, вивезти його на лафеті не мав можливості. Вказав, що у заяві від 19.02.2015 року щодо місця знаходження автомобіля допустив помилку, так як не памятав точної адреси місця сервісу. Щодо довідки від 11.02.2015 року про його хворобу, пояснив, що його лікуючий лікар продовжив записи про подальшу хворобу, щоб не мати зайвої паперової волокіти. Вартість ремонтних робіт становить лише 600 грн., оскільки ремонт автомобіля він проводив, як власними силами, так і з участю ПП ОСОБА_3, який є його добрим знайомим, і автомобіль фактично знаходився на території станції технічного обслуговування останнього. Факт вчинення порушення митних правил визнав, однак умислу на його вчинення не мав, тому вважає себе невинуватим у допущеному правопорушенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, повністю підтримав письмові заперечення, просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Окрім доводів, викладених у письмових запереченнях, вказав, що Волинською митницею ДФС на адресу ПП ОСОБА_3 був зроблений запит по факту проведення ремонтних робіт автомобіля марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, однак відповідь від даного підприємця на митницю, з невідомих причин, так і не надійшла. Вважає надані позивачем документи сумнівними та такими, що не відповідають фактичним обставинам вчинення правопорушення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого адміністративного позову з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 31 січня 2015 року о 01 год. 40 хв. через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» позивачем був ввезений автомобіль марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, для особистого користування з метою транзиту, тобто відповідно до ч.1 ст.381 МК України.

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання, пов'язані з митним оформленням товарів, регулюються Митним кодексом України.

Частиною 1 та 2 статті 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). До зазначених строків не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Положеннями даної норми визначено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. У разі порушення зобов'язання про транзит через митну територію України транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу. У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Статтею 470 МК України передбачена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 даної статті передбачає, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як було вказано вище, громадянин України ОСОБА_1 31.01.2015 року ввіз на митну територію України через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС в митному режимі «транзит» автомобіль марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, тобто який зареєстрований у встановленому порядку на території ОСОБА_4.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 10.02.2015 року.

ОСОБА_1 здійснив вивезення з території України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС даного транспортного засобу 16 травня 2015 року, тобто понад, встановлений ст.95 МК України, строк.

Термін перебування автомобіля марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, на території України станом на 16.05.2015 року склав 105 діб, що не оспорюється самим позивачем.

По даному факту 03 червня 2015 року відповідачем розглянуто матеріали справи за складеним відносно позивача протоколом про порушення митних правил №0602/20502/2015 та винесено постанову, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Щодо тверджень позивача про причини недотримання строку транзитного перевезення автомобіля, у звязку з його хворобою та ремонтом автомобіля, то оскаржувана постанова в цій частині містить належне обґрунтування та їх оцінку, з якими суд в повній мірі погоджується.

Так, відповідно до ст.ст.95, 192 МК України, до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної сили.

У статті 192 МК України зазначені заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів. Зокрема, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частиною 1 статті 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядок визначення особливостей виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачений Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі - Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012. за N 1669/21981 (далі - Порядок).

У розділі VIII даного Порядку надано визначення аварії та обставин непереборної сили.

Так, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 3 розділу VIII зазначеного Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).

З довідки Шацької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини ТМО Любомльського і Шацького районів від 11.02.2015 року за № 10 вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 30.01.2015 року хворіє (хронічний рецедивуючий бронхіт з асматичним компонентом в стадії загострення, дифузний пневмофіброз ДН І-ІІ ступеня), 19.02.2015 року продовжує хворіти, 26.02.2015 року здоровий.

Згідно повідомлення центру первинної медико-санітарної допомоги Любомльського і Шацького районів від 24.06.2015 року №342/2.03./15, хворий ОСОБА_1 звернувся до лікаря ЗПСМ Шацької АЗПСМ ОСОБА_5 30.01.2015 року. Записи у вищевказаній довідці від 11.02.2015 року та 26.02.2015 року зроблені, у звязку із загостренням хронічного бронхіту. У звязку з хворобою, ОСОБА_1 не міг вільно пересуватись та виїжджати за кордон.

19.02.2015 року, тобто уже після закінчення терміну вивезення автомобіля марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, ОСОБА_1 подав на Волинську митницю ДФС заяву про неможливість вивезення даного транспортного засобу, у звязку з хворобою, зазначивши, що автомобіль знаходиться в с.Гаївка, вул.Пісочна, 1/14, та буде вивезений за межі митної території України орієнтовно 28.02.2015 року.

Згідно довідки приватного підприємця ОСОБА_3 від 12.05.2015 року, автомобіль марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, знаходився в ремонті на станції технічного обслуговування (смт.Шацьк, вул.50 років Перемоги, 5) з 01.02.2015 року до 12.05.2015 року, у звязку з ремонтом паливної системи.

Актом виконаних робіт від 12.05.2015 року цього ж підприємця стверджено, що по ремонту автомобіля проведено заміну паливного насоса, вартість якого становить 600,00 грн.

12.05.2015 року позивач знову звернувся на Волинську митницю ДФС з заявою про неможливість вивезення даного автомобіля, у звязку з поломкою його паливної системи, та зобовязався його вивезти цього ж числа.

Аналізуючи вищенаведені обставини в розрізі положень ст.ст.95, 192, 460 МК України, суд не вбачає ознак аварії чи дії обставин непереборної сили, визначення яких, наведено у вищевказаному Порядку від 31.05.2012 року № 657.

Хвороба позивача, а також та обставина, що автомобіль перебував на ремонті на станції технічного обслуговування, можливо й підтверджують певні факти, однак у спірних правовідносинах судом до уваги не приймаються, оскільки доказів того факту, що лікування позивача та ремонт автомобіля мало місце саме внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили в контексті понять, наведених у Порядку, стороною позивача не надано.

Крім цього, довідки медичної установи та станції технічного обслуговування в даному випадку підтверджують лише певні факти, зокрема, хворобу особи та перебування транспортного засобу на ремонті, однак аж ніяк не підтверджують фактів аварії чи дії обставин непереборної сили. При цьому, ПП ОСОБА_3, у відповідності до вищенаведеного Порядку, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт таких обставин.

Отже, доказів, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, позивачем не надано, а тому терміни хвороби позивача та перебування автомобіля в ремонті, в контексті ст.192 МК України, не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

З вищенаведених мотивів також не має правового значення й та обставина, що позивач 19.02.2015 року, тобто уже після закінчення терміну транзиту транспортного засобу, проінформував відповідача про неможливість вивезення автомобіля за межі митної території України у строк, встановлений ст.95 МК України.

Отже, за викладених обставин, судом не встановлено підстав для застосування відносно позивача положень ч.1 ст.460 МК України, яка виключає адміністративну відповідальність лише у випадках наявності наслідків аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Поміж викладеного, не можуть залишитися поза увагою суду й інші, встановлені в судовому засіданні факти та обставини, які викликають сумнів у доводах позивача.

Зокрема, згідно даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, позивач ОСОБА_1 30 січня 2015 року о 05 год. 41 хв. автомобілем марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, здійснив виїзд за межі території України та цим же транспортним засобом повернувся в Україну лише 31 січня 2015 року о 01 год. 40 хв., а тому перебування його за кордоном з 05 год. 41 хв. 30.01.2015 року по 01 год. 40 хв. 31.01.2015 року виключає його фізичну можливість звернення до медичної установи за місцем проживання в смт.Шацьк 30.01.2015 року, у звязку з хворобою.

Крім цього, пояснення позивача, дані в судовому засіданні з приводу тривалого ремонту транспортного засобу, суперечать тим, що він давав 16.05.2015 року під час складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, у яких останній вказав, що причиною довготривалого ремонту автомобіля стала заміна паливного насоса, який потягнув за собою дрібний ремонт інших частин автомобіля, через що автомобіль не міг коректно працювати.

У заяві від 19.02.2015 року позивач зазначив, що станом на дану дату (19.02.2015 року) автомобіль марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, знаходиться в с.Гаївка, вул.Пісочна, 1/14, Шацького району, в той час як, згідно довідки ПП ОСОБА_3 від 12.05.2015 року, зазначений автомобіль з 01.02.2015 року до 12.05.2015 року перебував на станції технічного обслуговування в смт.Шацьк, вул.50 років Перемоги, 5. Вважати викладене в заяві помилкою у суду немає жодних підстав, оскільки воно ґрунтується лише на власних твердженнях позивача.

Вищенаведене в своїй сукупності, на думку суду, можна розцінювати не інакше, як намагання позивача уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем надані докази правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «ОСОБА_2 А6», р.н.з. LCH33151, кузов №WAUZZZ4BZXN061180, більше ніж на десять днів, тобто за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Таким чином, по справі встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, діям позивача надано вірну правову кваліфікацію, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, який не містить альтернативи, а наведені позивачем підстави своєї невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 71, 86, 159, 160, 163, 167, 171-2, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови від 03.06.2015 року у справі про порушення митних правил №0602/20502/2015 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 13.07.2015 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук