Справа № 2а-45/06
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/56655/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Березова Роща" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області, за участю: Прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2006 року позов задоволено.

Макарівську районну державну адміністрацію Київської області зобов'язано надати позивачу дозвіл на підготовку проекту відведення належної їй земельної ділянки розміром 8,7659 га для зміни її цільового призначення із ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських споруд та будівель з урахуванням вимог земельного законодавства України.

Також відповідача зобов'язано після виготовлення та перепогодження позивачем проекту відведення земельної ділянки з органом земельних ресурсів, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також після проведення державної землевпорядної експертизи, розглянути подані матеріали та прийняти відповідне рішення. Відповідні органи земельних ресурсів за наявності підстав зобов'язані надати позитивний висновок експертизи.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2009 року скасовано постанову Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2006 року. Прийнято по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Березова Роща" подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено, позивач є власником земельної ділянки, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, загальною площею 8,7659 га.

24.01.2006 року позивачем було подано заяву до Макарівської районної державної адміністрації Київської області з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд.

Відповідно до наданої відповіді від 09.02.2006 року Макарівською районною державної адміністрацією Київської області заява позивача була залишена без задоволення у зв'язку з тим, що обрана позивачем зміна цільового призначення належної йому земельної ділянки можлива лише у випадку включення спірної землі до меж населеного пункту.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про правомірність та обґрунтованість дій відповідача з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 20 Земельного Кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року №502 затверджено «Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб».

Пунктом 8 цього Порядку встановлено, що районна держадміністрація розглядає подані проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, якщо така зміна пов'язана з наступним використанням цієї ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Отже, умовою реалізації права позивача на зміну цільового призначення належної йому земельної ділянки є наступне використання цієї ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Між тим, з наданого позивачем обґрунтування необхідності зміни цільового призначення, вбачається, що останній мав намір використовувати ділянку для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

За наведених обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для надання згоди позивачу на зміну цільового призначення земельної ділянки та надання дозволу на підготовку проекту її відведення.

У свою чергу, пунктом 9 зазначеного Порядку встановлено, що якщо зміна цільового призначення земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту, передбачає використання ділянок для інших потреб, ніж визначених пунктом 8 цього Порядку, районна держадміністрація розглядає проектні матеріали, готує свій висновок з цього питання і подає його разом з матеріалами до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної держадміністрації.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна держадміністрація розглядає матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки (крім земель, визначених пунктом 10 цього Порядку).

Таким чином, позивач, маючи намір використовувати ділянку для інших потреб, мав би ініціювати розгляд цього питання обласною державною, а не районною адміністрацією.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Отже можливість віднесення земельної ділянки до категорії земель «для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд» обумовлюється її знаходженням у межах населеного пункту. При недотриманні цієї умови земельна ділянка не може бути віднесена до відповідної категорії.

До того ж, стаття 39 Земельного кодексу України імперативно приписує, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Здійснення позивачем будівництва і обслуговування жилих будинків поза межами населеного пункту виключає можливість дотримання наведеного положення законодавства.

Що ж стосується зобов'язання надати позитивний висновок державної землевпорядної експертизи щодо зміни цільового призначення належної позивачу земельної ділянки, то в цій частині позовні вимоги також є необгрунтованими.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Статтею 5 цього Закону визначено основні принципи державної експертизи, якими, зокрема, є законність; незалежність і компетентність при проведенні державної експертизи; об'єктивність досліджень об'єктів державної експертизи; повнота аналізу та обґрунтованість висновків державної експертизи.

Зобов'язання судом надати наперед визначений висновок державної експертизи суперечить Конституції України та вище перерахованим основним принципам її проведення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Березова Роща" відхилити, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2009 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: