Справа № 804/3886/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 р. Справа № 804/3886/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 24.02.2015 р.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 198, 201 Податкового кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
При цьому позивач зазначає, що факт реального здійснення господарської операції підтверджуються відповідними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт реальної поставки товарів.
У судове засідання зявився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином., про причини неявки суд не повідомив.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 24.02.2015 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 168 024,00 грн. (основний платіж 112 016 грн., штрафні (фінансові) санкції 56 008 грн.).
Вказане податкове повідомлення-рішення винесено на підставі ОСОБА_5 від 31.05.2015 року № 46/22-04/34775113 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ «ДЗБМ» по взаємовідносинам з ТОВ «Філакас», ТОВ «Промінвесттрейд» за жовтень 2014 року».
В даному акті зазначено, що згідно з наданими до перевірки товарно-транспортними накладними № 1 від 29.10.2014 року та № 2 від 30.10.2014 року неможливо встановити звідки саме відбувалось транспортування товару придбаного ТОВ «ДЗБМ» у постачальника ТОВ «Філакас» у жовтні 2014 року, оскільки у графі «Пункт навантаження» вказане місцезнаходження постачальника Харківська область, без зазначення конкретної адреси. В той час як у графі «Пункт розвантаження» зазначена повна адреса покупця м. Дніпропетровськ, вул. К. Крилова, б.1-Б., а отже не можливо дослідити, яким чином відбувалось транспортування товару та підтвердити факт поставки товару. Також, встановлено, що за ТОВ «Філакас» рахуються основні засоби на незначну суму, кількість працюючих на підприємстві у IV кварталі 2014 року складала 1 особа, а згідно даних отриманих від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, не встановлено місце знаходження ТОВ «Філакас» за юридичною адресою. Крім того, при відстеженні ланцюга постачання товару, реалізованого ТОВ «Філакас» в адресу ТОВ «ДЗБМ» не встановлено джерел походження реалізованого товару. Встановлено відсутність складських приміщень, виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання, що свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині виконання робіт/надання послуг. Відповідно до умов договору поставки № 12/09-1 від 12.09.2014 року між ТОВ «ДЗБМ» та ТОВ «Промінвесттрейд», документом підтверджуючим якість товару є сертифікат якості товару, який видається заводом-виробником або сертифікат відповідності товару. Проте, на час проведення перевірки ТОВ «ДЗБМ» не надано зазначені документи, у звязку з чим не можливо встановити виконання умов договору та підтвердити реальність здійснення господарської операції, а також підтвердити походження придбаного товару. Також, встановлено, що за ТОВ «Промінвесттрейд» рахуються основні засоби на незначну суму, кількість працюючих на підприємстві у ІІІ кварталі 2014 року складала 3 особи. Крім того, при відстеженні ланцюга постачання товару, реалізованого ТОВ «Промінвесттрейд», встановлення придбання останнім даного товару у підприємств-постачальників з ознаками фіктивності, що свідчить, що через вказане підприємство проходили тільки грошові потоки і ставить під сумнів фактичну реалізацію товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
За змістом п. 78.1. ст. 78 документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, вичерпний перелік яких зазначено у вказаному пункті, зокрема, такої обставини, як те, що за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Як вбачається із змісту акту від 31.01.2015 року № 46/22-04/37775113 підставою для донарахування позивачу податкових зобовязань з податку на додану вартість зявилась наявність акту, складеного іншим податкових органом про неможливість проведення зустрічної звірки з платником податку контрагентом позивача, у звязку з незнаходженням за податковою адресою.
Крім того, п. 73.5. статті 73 Податкового кодексу України визначено, що з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.
У відповідності з п. 4, п. 6, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року N 1232, за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Матеріали зустрічної звірки надсилаються до органу державної податкової служби (ініціатора).
Аналіз змісту наведених правових приписів вказує на те, що за наслідками проведення зустрічної звірки відповідним податковим органом складається довідка про зустрічну звірку.
При цьому Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року N 1232, складання акту про проведення зустрічної звірки не передбачено.
Водночас, пунктом 4.4. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011 року № 236 визначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає ОСОБА_5 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3).
У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України визначено, що зустрічні звірки проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тобто Державній податковій адміністрації України право визначати порядок проведення зустрічних звірок не надано.
Також, у відповідності з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності з п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктами 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Судом встановлено, що 24.10.2014 року між ТОВ «Філакас» (Продавець) та ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (Покупець) було укладено договір № 10/24 предметом якого є зобовязання Постачальника поставити, а Покупця прийняти та оплатити товар, найменування та асортимент, якого вказуються у специфікаціях. Товаром сторони вважають вугілля антрацит АО (фр. 25-50). Товар постачається партіями та у строки погоджені сторонами у специфікаціях, самовивозом.
На виконання умов вказаного договору були оформлені податкові накладні на суму 286 811,63 грн. (в т.ч. ПДВ 47 801,94 грн.) та видаткові накладні № 29-10 від 29.10.2014 року - вугілля антрацит АО (фр. 25-50) в кількості46,36 тн. на суму 143 715,82 грн. (в.ч. ПДВ 23 952,64 грн.), № 30-10 від 30.10.2014 року вугілля антрацит АО (фр. 25-50) в кількості 46,16 тн. на суму 143 095,81 грн. (в.ч. ПДВ 23 849,30 грн.).
Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 1 від 29.10.2014 року, № 2 від 30.10.2014 року. Транспортування було здійснено водієм ОСОБА_7 автомобіль НОМЕР_4 з напівпричепом АЕ 9091ХР BODEX.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 11 КАС України особливістю адміністративного судочинства є наявність принципу офіційного зясування всіх обставин у справі.
Відповідно до вказаної норми суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Судом була отримана інформація з баз даних УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області щодо вантажного автомобіля марки DAF 95XF430, державний номер НОМЕР_5 та напівпричепу марки BODEX, державний номер НОМЕР_6, відповідно до якої вказані транспорті засоби зареєстровані на ОСОБА_6. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір оренди транспортного засобу з водієм № 01с від 18.09.2014 року, до якого складено акт приймання-передачі вантажного автомобіля з напівпричепом № 1 від 18.09.2014 року.
12.09.2014 року між ТОВ «Промінвесттрейд» (Постачальник) та ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (Покупець) було укладено договір № 12/09-01 предметом якого є зобовязання Постачальника поставити, а Покупця прийняти та оплатити товар, найменування та асортимент, якого вказуються у специфікаціях. За вказаним договором, позивачем було придбано кокс ливарний.
На виконання умов вказаного договору були оформлені податкові накладні на суму 385 283,39 грн. (в т.ч. ПДВ 64 213,90 грн.) та видаткові накладні № 130 від 29.10.2014 року кокс ливарний в кількості 33,1 т на суму 130 745,14 грн. (в.ч. ПДВ 21 790,86 грн.), № 131 від 29.10.2014 року кокс ливарний в кількості 31,24 т на суму 123 398,12 грн. (в.ч. ПДВ 20 566,35 грн.), № 132 від 31.10.2014 року кокс ливарний в кількості 33,2 т на суму 131 140,13 грн. (в.ч. ПДВ 21 856,69 грн.). Отримане вугілля, було використане ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» для власних виробничих потреб.
Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними № Р130 від 29.10.2014 року, транспортування було здійснено водієм ОСОБА_8 автомобіль МАН 26.463, державний номер НОМЕР_7, № Р131 від 29.10.2014 року, транспортування було здійснено водієм ОСОБА_9 автомобіль МАН 26.413, державний номер НОМЕР_8, №Р132 від 31.10.2014 року транспортування було здійснено водієм ОСОБА_10, автомобіль МАН 26.463, державний номер НОМЕР_7.
Що стосується посилання відповідача на недоліки ТТН, а саме на те, що у графі «Пункт навантаження» вказане місцезнаходження постачальника Харківська область, без зазначення конкретної адреси. В той час як у графі «Пункт розвантаження» зазначена повна адреса покупця м. Дніпропетровськ, вул. К. Крилова, б.1-Б., суд зазначає наступне.
Чинним законодавством не встановлено обмежень здійснення субєктами господарювання господарської діяльності з постачання товару лише межами тієї адміністративної одиниці, де здійснена державна реєстрація таких субєктів господарювання.
Крім того, наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.
Так само наявність недоліків товарно-транспортної накладної не є беззаперечним доказом безтоварності операцій з поставки товарів. Адже товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в товарно-транспортних накладних № 1 від 29.10.2014 року та № 2 від 30.10.2014 року зазначено місцезнаходження постачальника, у графі «Пункт навантаження» - Харківська область, м. Дергачи, вул. Панфілова, 6.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що операції з вказаним контрагентом позивача не спричиняють реального настання правових наслідків, і відповідно для нарахування податкових зобовязань та штрафних санкцій.
Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Данні документів наданих позивачем, які підтверджують проведення господарських операцій не спростовані, а доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 24.02.2015 року.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено

Суддя ОСОБА_1