Справа № 2а/1870/9742/12
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/38983/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Сумської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013 р.

у справі № 2а-1870/9742/12

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_4

до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 р. Приватний підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ПП ОСОБА_4) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції (далі - відповідач, Сумська МДПІ), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення від 24.07.2012 р. № та № .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013 р., адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач своїм процесуальним правом не скористався, письмових заперечень до касаційної скарги не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 26.09.2011 року по 31.01.2012 р. на підставі статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 16.09.2011 року № 1022 та направлень від 26.09.2011 р. № 000205, № 000206, № 000207 посадовими особами Сумської МДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 07.02.2012 р. № 29/17-030/НОМЕР_3 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог:статті 13 Декрету КМУ від 26.12.1992р. №13-92, частини 1,5 статті 203, частини 2 статті 215, пункту 1статті 216 Цивільного кодексу України, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 , підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункту 8.1.1, пункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 17.2 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 11 статті 3 Закону України «Про реєстратори розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акту перевірки від 07.02.2012 р. № 29/17-030/НОМЕР_3 відповідачем 24.07.2012 р. були винесені податкові повідомлення-рішення:№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 817 764,97 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 326 865 грн. основного платежу та 81 716,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, постановою в.о. заступника начальника ГВПМ - начальника СВ ПМ ДПІ у м. Суми від 05.03.2012р. була призначена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4, відповідно до якої Сумську МДПІ було зобов'язано дослідити правильність обчислення та своєчасність сплати до бюджету податків під час здійснення господарської діяльності за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2010 р., тобто в період, який вже проводилась перевірка Сумською МДПІ.

Постановою в.о. заступника начальника ГВПМ - начальника СВ ПМ ДПІ у м.Суми від 16.03.2012р. була змінена назва перевірки, а саме замість виїзної перевірки була призначена невиїзна перевірка в зв'язку із тим, що документи ФОП ОСОБА_4 знаходилися в кабінеті слідчого.

На підставі вищезазначених постанов в.о. заступника начальника ГВПМ - начальника СВ ПМ ДПІ у м. Суми Сумською МДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, про що складено акт № 32/7-030/НОМЕР_3 від 05.04.2012р.

Підставою для нарахування позивачу грошових зобов'язань по податковим повідомленням-рішенням № та № слугували висновки перевіряючих, що позивачем занижено податкові зобов'язання по податку на додану вартість за серпень 2010 року під час переведення комбайна зернозбирального САSЕ 2388 до складу невиробничих фондів, який був знятий з державної реєстрації з метою продажу в 2011 році.

Крім того, встановлено завищення податкового кредиту, в зв'язку з тим, що господарські операції позивача з ТОВ «Аморелі», ПП «Агроінтерсервіс», ТОВ «АПП «Віринське» містять ознаки безтоварності, а також позивачем документально не підтверджено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2-4 квартал 2010 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що, приймаючи оскаржувані податкові-повідомлення-рішення, відповідач діяв всупереч та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а відтак спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів касаційної інстанції, погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо скасування спірних податкових повідомлень-рішень, виходячи з наступного.

Податковий кредит звітного періоду, згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (підпункт 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 цього Закону)

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «АПП «Віринське» у жовтні 2010 року було укладено договір б/н про надання послуг, а саме послуги по збиранню цукрового буряка на полях ТОВ «АПП «Віринське» площею 200га на загальну суму 150 000 грн.

ТОВ «АПП «Віринське» за надані послуги розрахувалося не грошовими коштами, а товаром - цукровим буряком, які в подальшому були реалізовані контрагенту ПП ОСОБА_4 - ТОВ «Ук.Аз Дружба», про що свідчать видаткові, податкові накладні, акти виконаних робіт.

Господарська операція між ПП ОСОБА_4 та ПП «Агроінтерсервіс» відбувалася на підставі усної домовленості.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рахунку-фактури від 16.12.2010 р., виписаного ПП «Агроінтерсервіс», позивачем було оплачено товар, який в подальшому було отримано згідно видаткової накладної № АГ-001055 від 16.12.2010 р.

Доставка товару відбувалася власним автотранспортом позивача, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 16.12.2010 р. В подальшому отриманий товар було реалізовано позивачем ФГ «Ілот», що підтверджується видатковою накладною № 226 від 30.12.2010 р.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 24.03.2010р. між позивачем та ТОВ «Аморелі» було укладено договір купівлі-продажу товарів № 24/03/10.

Даним договором ТОВ «Аморелі» зобов'язувалося поставити товар, зокрема галера в кількості 1450л, титус 500кг., напалм 18890 л. Згідно накладної № 89 від 05.04.2010р. ПП ОСОБА_4 було відвантажено товар, обумовлений укладеним договором, від ТОВ «Аморелі» , зокрема, галера в кількості 1450л, титус 500кг., напалм 18890 л., виписано податкову накладну № 654 від 05.04.2010р.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Аморелі», ПП «Агроінтерсервіс», ТОВ «АПП «Віринське» підтверджено належним чином оформленими первинними документами, що за своєю формою і змістом відповідають Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що станом на серпень 2010 року комбайн зернозбиральний САSЕ 2388,номерний знак ВМ 01362 перебував у власності ПП ОСОБА_4 та перебував у заставі ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» по договору застави від 26.06.2007 р.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення рішення від № колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності його скасування, виходячи з наступного.

Дослідження та аналіз первинних документів платника податків при проведенні органами державної податкової служби документальних перевірок є обов'язковим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розрахунок грошових зобов'язань платника податків здійснювався без достатнього вивчення та аналізу первинних документів та з використанням акту перевірки № 32/7-030/НОМЕР_3 від 05.04.2012 р., який був складений за наслідками перевірки, що була призначена на підставі постанови слідчого в рамках кримінальної справи № 11800089 відносно ОСОБА_4 за фактом ухилення від сплати податків у великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 212 Кримінального кодексу України, оскільки на час проведення перевірки первинні документи позивача знаходилися в кабінеті слідчого, що і слугувало підставою для проведення документальної планової невиїзної перевірки, за результатами якої і було складено акт від 05.04.2012 р. №32/7-030/НОМЕР_3

Однією з обставин для проведення документальної позапланової перевірки підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

При цьому до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду п. 86.9 ст. 86 ПК України забороняє, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність перевірки, приймати податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки. Цією нормою передбачено, що матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Таким чином, розрахунок грошових зобов'язань податковим органом не міг здійснюватися лише на підставі акту перевірки від № 32/7-030/НОМЕР_3 від 05.04.2012 р. без дослідження та аналізу первинних документів.

Відповідно до частини третьої статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Сумської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби - відхилити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013 р. у справі № 2а-1870/9742/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді: підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко