Справа № 299/1893/15-а
Суддя: Трагнюк В. Р.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________ Справа № 299/1893/15-а
Номер рядка звіту 18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Закарпатській області в особі старшого сержанта Мукачівського взводу ДПС УДАІ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення ПС2 №127780 від 16.06.2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Закарпатській області в особі старшого сержанта Мукачівського взводу ДПС УДАІ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення ПС2 №127780 від 16.06.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що зазначеною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що при винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було грубо порушено матеріальні норми та процесуальні правила провадження у справах про адміністративні правопорушення. Під час винесення постанови не дотримано вимог КУпАП, відповідно до яких, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне й об'єктивне з'ясування обставин при яких було або не було скоєне правопорушення та не дотримано процесуального порядку розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримав, судові витрати по справі, зокрема за надання правової допомоги просив стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Закарпатській області.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення розгляду справи або про поважні причини його неявки, а тому на підставі ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 451339 складеного 16.06.2015 року о 10 годині 00 хвилин старшим сержантом Мукачівського взводу ДПС УДАІ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 констатовано про те, що 16.06.2015 року о 10 годині 00 хвилин водій т/з на а/д Київ-Чоп 745 км виконав маневр обгону на аварійно небезпечній ділянці дороги, чим порушив п. 14.6. Г Правил дорожнього руху (зміст оригіналу протоколу) (а.с.4). У протоколі зазначається, що до нього додається постанова ПС 2 № 127780. Поряд з цим у протоколі вказується, що розгляд справи відбудеться о 10 годині 10 хвилин 16.06.2015 року. За постановою ПС 2 № 127780 зазначеної посадової особи ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_1, 16.06.2015 року о 10 год. 00хв. на а/д Київ-Чоп 774 км виконав маневр обгону на аварійно небезпечній ділянці дороги, у звязку з чим застосовано до нього стягнення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП в сумі 510 гривень (а.с.5). Протокол та постанова є суперечливими щодо «місця вчинення адміністративного правопорушення», зокрема у першому випадку вказується 745 км автодороги, а в іншому 774 км автодороги.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 1892, 192, 194, 195).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при прийнятті посадовою особою оскаржуваної постанови не дотримано.

Так, частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 14.6 Правил дорожнього руху передбачає обставини за яких обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Складений відносно позивача протокол та оскаржувана постанова не містять жодної з наведеної обставини за якої обгін забороняється.

Таким чином, посадовою особою при прийнятті оскаржуваної постанови не з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, частиною 1 статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, і зокрема, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 73, 77, частинами першою та третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Також за положеннями ст.258 КУпАП, і тільки у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. А якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, і тоді постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова прийнята на місці складання протоколу про адміністративне всупереч положення ч.3 ст.258 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене ст.122 КУпАП у ч.1 ст.258 КУпАП не вказується.

Винесення постанови про адміністративне правопорушення на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не тільки порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Так, у відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, оспорювана позивачем постанова не може вважатись такою, яка прийнята із дотриманням вимог КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 87 цього Кодексу до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. До таких відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором (частина перша статті 90 КАС України).

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що належним підтвердженням витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги є договір про надання правової допомоги та документ, який свідчить про оплату послуг, оформленого у встановленому законом порядку (квитанція, платіжні доручення тощо).

При цьому слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Частиною 3 статті 90 КАС України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, частина 3 статті 90 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2012 набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закону № 4191) статтею 1 якої визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України» установлено, що у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 18.06.2016 року, укладений з адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/724 (а.с. 9,20).

Згідно умов цього договору, адвокат зобов'язується надати послуги юридичного характеру по справі за позовом ОСОБА_2 до УДАІ про скасування постанови ПС2 №127780 від 16 червня 2015 року, а позивач зобов'язується оплатити ці послуги у розмірі 450 грн за одну людино-годину, тобто розмір гонорару адвоката за одну годину не перевищує встановлений ст. 1 Закону № 4191 граничний розмір 487,20 грн (1218 х 0,40).

Відповідно до долученого до матеріалів справи акта ТНЧ-1 здачі-приймання послуг (а.с. 21), адвокатом надані позивачу послуги з надання юридичної консультації при веденні справи щодо судового оскарження постанови ДАІ від 16.06.2015 року стосовно ОСОБА_2 (ознайомлення із матеріалами справи, ведення стратегії справи, огляд судової практики в аналогічних справах, оцінка доказів, тощо), кількість годин 4, вартість 450 грн. за годину, написання розглядуваного адміністративного позову, кількість годин - 2, вартість - 450 грн. за годину, участь у судових засіданнях по даній справі 1 година, вартість 450 грн. за годину, всього 3150 грн.

Оплата послуг з надання правової допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 060 від 18.06.2015 (а.с. 21).

Відповідно до частина 1 статті 94 КАС України судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Держаної автомобільної інспекції УМВС України в Закарпатській області судові витрати в розмірі 3150 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160,161-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення ПС2 № 127780 від 16.06.2015 року відносно ОСОБА_2.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 3150 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_4