Справа № 462/1333/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 876/6262/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 24.04.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання дій протиправними і зобов'язання провести перерахунок підвищення до пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.02.2015р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова встановити до її пенсії з 01.01.2014р. підвищення як реабілітованому громадянинові у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімальної розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.3-4).

Ухвалою суду від 17.03.2015р. позовні вимоги за період з 01.01.2014р. по 24.08.2014р. залишені без розгляду через пропуск строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення (а.с.17 і на звороті).

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 24.04.2015р. заявлений позов задоволено, зобов'язано відповідача Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімальної розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 25.08.2014р.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп. (а.с.28-29).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, передбаченого ст.183-2 КАС України.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить постанову суду скасувати та винести нове рішення по справі, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.33-34).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до п.16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Отже, в частині розмірів підвищень з 01.01.2004р. (дата набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») Закон України «Про пенсійне забезпечення» не діє, а відтак не може застосовуватися.

Разом з тим, з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян КМ України прийнято постанову № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення», якою установлено, що з 01.09.2008р. громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54 грн. 40 коп., а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - у розмірі 43 грн. 52 коп.

Таким чином, позивачу як члену сім'ї громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, виплачується підвищення до пенсії у розмірі 43 грн. 52 коп.

Окрім цього, поняття «мінімальна пенсія за віком» не визначено чинним законодавством, при цьому приписами ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Водночас, законодавством не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012р. № 3-рп/12 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційним) повноваження держави встановлювати зміст та обсяг соціальних виплат залежно від її соціально-економічних можливостей та змінювати порядок і розмір існуючих соціальних виплат та соціальної допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі ст.197 КАС України розгляд наведеної справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова та отримує пенсію з врахуванням підвищення як реабілітовані громадяни у розмірі 43 грн. 52 коп., що стверджується довідкою № 713/11-31 від 16.04.2015р. (а.с.26).

Відповідно до довідки Верховного Суду Української PCP № 70473 від 17.04.1973 р. ОСОБА_2 є членом сім'ї громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані (а.с.6).

Згідно п.«г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 %, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Під час судового розгляду з'ясовано, що позивачу виплачується підвищення до пенсії в розмірі, встановленому постановою КМ України № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що становить 43 грн. 52 коп., тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні №5-рп/2002 від 20.03.2002р., право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Таким чином, постанова КМ України № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом, при цьому норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу, а тому підлягає до застосування у даних спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що реабілітовано, підлягають застосуванню приписи п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не норми постанови КМ України № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Покликання апелянта про неправильне застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Разом з тим, з огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови шляхом доповнення резолютивної частини постанови положеннями про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянинові, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.08.2014р.; у решті постанову суду слід залишити без змін.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, через що оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 24.04.2015р. змінити, доповнивши резолютивну частину постанови після слів «Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.» реченням наступного змісту:

«Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянинові, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25.08.2014р., - протиправними».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

С.М.Кузьмич