Справа № 2-а-2890/10/1970
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2010-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2890/10/1970

"10" вересня 2010 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мірінович У.А. при секретарі Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Тернополі адміністративну справу за

позовною заявою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_1»в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»

до другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3

про визнання дій протиправними та звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 ОСОБА_1»в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобовязання звільнити з-під арешту земельну ділянку площею 0,16 га, що розташована в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий № .

Судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що 05.11.2009р. даним реєстраційним записом накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, згідно постанови б/н від 04.11.2009р., винесеної старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, на підставі ухвали Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 23.06.2009р. у справі №2-8359/09. Позивач зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови, державним виконавцем не враховано той факт, що позивач на підставі іпотечного договору від 07.08.2008 року є Іпотекодержателем земельної ділянки площею 0,16 га, що розташована в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий № , що належить Іпотекодавцю ОСОБА_4 та придбана нею під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 Крім того, відповідно до зазначеного іпотечного договору 07 серпня 2008 року за номером 7701409 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 07.08.2008 року внесено відповідний запис про накладення заборони на відчуження предмету іпотеки - ділянки площею 0,16 га, що розташована в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області. Таким чином, позивач вважає, що накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_3, а не на визначене в ухвалі Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 23.06.2009р. у справі №2-8359/09 та в межах суми встановленої судовим рішенням, порушує права позивача на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що перебуває у спільній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - земельної ділянки площею 0,16 га, що розташована в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що оскаржені дії позивача щодо прийняття на підставі ухвали Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 23.06.2009 року у справі № 2-8359/09 постанови б/н від 04.11.2009 року здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що між ОСОБА_4 та позивачем було укладено іпотечний договір від 07.08.2008 року згідно якого Іпотекодавцем ОСОБА_4 з метою забезпечення вимог Іпотекодержателя (позивача) які витікають з Кредитного договору №014/22222/85/37742 від 05.08.2008 року передано в іпотеку не рухоме майно - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.16 гектарів, що розташована в селі Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області та укладено Договір Поруки №014/2222/85/37742 від 05.08.2008 року, де поручителем по згаданому кредитному договору виступає ОСОБА_3, який перебуває у шлюбі з Іпотекодавцем ОСОБА_4, та підчас перебування в шлюбі з яким Іпотекодавцем придбано предмет Іпотеки. Враховуючи той факт, що між позивачем та третіми особами у даній справі досягнуто домовленостей з приводу погашення заборгованості по кредитному договору за рахунок коштів вилучених з реалізації предмету іпотеки, який є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та факт здійснення відповідачем опису та арешту іншого майна належного ОСОБА_3 в межах суми визначеної Ухвалою Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 23.06.2009 року у справі № 2-8359/09, просять позов задоволити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін по справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як випливає із матеріалів справи, 05.08.2008 року між ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»(Кредитор) в особі заступника директора Тернопільської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4 (Позичальник) з другої сторони було укладено кредитний договір № 014/2222/85/37742. Відповідно до умов договору Кредитор надає Позичальнику кредит у вигляді 45000 доларів США на придбання земельної ділянки, терміном на 240 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту в строк по 05.08.2028 року зі сплатою 15,1 відсотків річних за користування кредитними коштами.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 014/2222/85/37742 від 05.08.2008 року між ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»в особі заступника директора Тернопільської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1»ОСОБА_6 і в особі начальника Тернопільського відділення № 2 ОСОБА_7 (Кредитор) з однієї сторони та ОСОБА_3 (Поручитель) з другої сторони 05.08.2008 року укладено договір поруки № 014/2222/85/37742.

Позивачем було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_4 кошти в сумі 45000 доларів США і тим самим ОСОБА_5 свої зобовязання перед Позичальником виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виконували належним чином взятих на себе зобовязань згідно кредитного договору № 014/2222/85/37742 від 05.08.2008 року та договору поруки № 014/2222/85/37742 від 05.08.2008 року ні в частині повернення кредиту, ні в частині сплати відсотків.

Зазначені вище обставини встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.08.2009 року у справі №2-4525/09, яке набрало законної сили та не потребують доказування.

Судом також встановлено, що на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, а також додаткових угод до нього 07 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстрованого в реєстрі за № 2166 та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 07.08.2008 року за номером 7701409, земельну ділянку площею 0.16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № .

Відповідно до п.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Тернопільським м/в РАГС 03.11.2001 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 Теттяною Петрівною та ОСОБА_3.

Враховуючи вимоги п.3. ст. 368 Цивільного Кодексу України та факт придбання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0.16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.08.2008 року за реєстровим №2162 в шлюбі з ОСОБА_3, то зазначена земельна ділянка, яка є предметом іпотеки по договору від 07 серпня 2008 року є спільною сумісною власністю подружжя.

Як слідує з пояснень сторін, з метою погашення заборгованості по кредитному договору № 014/2222/85/37742 від 05.08.2008 року, позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було розпочато процедуру оформлення добровільної реалізації предмету іпотеки земельної ділянки площею 0.16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № . Однак, згідно постанови б/н від 04.11.2009р. ВП №15674149, винесеної старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, на підставі ухвали Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 23.06.2009р. у справі №2-8359/09 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 про що, 05.11.2009р. внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року № 606-ХІV із змінами та доповненнями (далі-Закон № 606-ХІV) державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 62-1 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюються відповідно до умов іпотечного договору. На майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»від 19 червня 2003 року № 979 ІV (далі Закон № 979 ІV).

Відповідно до ст.5 Закону № 979 ІV іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку»щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Іпотечний договір має бути укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Нотаріальне посвідчення іпотечного договору проводиться за місцезнаходженням нерухомості (місцем реєстрації), яка є предметом іпотеки, або за місцезнаходженням іпотекодержателя (місцем реєстрації) чи іпотекодавця.

У разі коли іпотечним договором передбачено накладення заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, нотаріус накладає таку заборону одночасно з посвідченням договору іпотеки. Якщо предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, нотаріус за повідомленням іпотекодержателя накладає заборону на відчуження нерухомого майна.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку»від 05 червня 2003 року № 898 IV у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до статті 52 Закону № 606-ХІV стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту.

Судом встановлено, що позивачем обтяження спірного нерухомого майна за договором іпотеки від 07 серпня 2008 року було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна того ж дня (07 серпня 2008 року) за номером 7701409 та 21.10.2009 року внесено запис №9170175 про арешт всього нерухомого майна.

З огляду на вимоги статті 52, 62-1 Закону № 606-ХІV на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту.

Згідно ч.З ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Аналізуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2009р. ВП№15673996 та внесений запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.11.2009 року за №9216632 суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме згідно внесеного до Єдиного реєстру запису накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, а отже і на те, що передано в іпотеку позивачу, хоча згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2009р. у справі №2-8359/09, на підставі якої відповідачем прийнято постанову б/н від 04.11.2009р. ВП №15674149 та внесено запис в реєстр, судом накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 володимиру Михайловичу в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 92200,91 дол. США: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: 46000, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Вербицького 4/60; інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача: 46000, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Вербицького 4/60; грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача.

Враховуючи викладене та обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що вимоги слід задоволити частково, шляхом зобовязання відповідача звільнити з-під арешту земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,16 га., що розташована в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та була нею передана публічному акціонерному товариству «ОСОБА_9 ОСОБА_1» в іпотеку на підставі посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_8 договору іпотеки від 07 серпня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №2166, арешт на яку був накладений Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Постановою від 04 листопада 2009 року ВП №15674149.

Керуючись ст.ст. 72, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Зобовязати другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області звільнити з-під арешту земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,16 га., що розташована в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та була нею передана публічному акціонерному товариству «ОСОБА_9 ОСОБА_1» в іпотеку на підставі посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_8 договору іпотеки від 07 серпня 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №2166, арешт на яку був накладений Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Постановою від 04 листопада 2009 року ВП №15674149.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвали постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 вересня 2010р.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.