Справа № 2а/2508/1266/2011
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2508/1266/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Іванюк Т.І. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації про оскарження дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач-2 просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що рішення суду суперечить фактичним обставинам справи, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою пенсійного віку та віднесений до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території зони радіоекологічного забруднення виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати.

Статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 4, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 15 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право на отримання щомісячної грошової допомоги у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком та підвищення до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

В порушення наведених норм відповідач виплачував щомісячну грошову допомогу, доплату до пенсії і додаткову пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в розмірах передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовом до суду 23.02.2011, тому позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 23.08.2010.

Разом з тим, приймаючи рішення, суд не вправі вирішувати спір на майбутнє, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в період до 25.03.2011, тобто до моменту винесення рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2011 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.