Справа № 804/3984/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/3984/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача представника третьої особи 2 третьої особи 3 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом закритого акціонерного товариства «Оветри» до Відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, третя особа 1 обласне відділення публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» в м.Дніпропетровськ, третя особа 2 публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», третя особа 3 ОСОБА_6 про зняття арешту, -
Закрите акціонерне товариство «Оветри» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, третя особа 1 обласне відділення публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» в м.Дніпропетровськ, третя особа 2 публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», третя особа 3 ОСОБА_6 про зняття арешту.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що накладання арешту на все майно позивача, оформлене у вигляді постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.02.2015 року ВП № 46292043, з подальшим внесенням відповідних записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не відповідає і суперечить нормам чинного законодавства, у звязку з чим позивач просить зняти арешт з майна та відмінити заборону відчуження майна закритого акціонерного товариства «Оветри».
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що в результаті проведення виконавчих дій державним виконавцем було правомірно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.
Третя особа 1 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв або клопотань не надала, причини неявки суду не повідомила.
Третя особа 2 надала відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник третьої особи 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Третя особа 3 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Також державним виконавцем на підставі заяви стягувача винесено постанову від 03.02.2015 року ВП №46292043 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
З облікової картки на зведене виконавче провадження №ЄДРВП 32675587 вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання 56 виконавчих проваджень про стягнення з позивача боргу на користь юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 9 770 651,24 грн.
Виконавчими документами, на підставі яких проводяться дії з примусового виконання рішень за зведеним виконавчим провадженням є виконавчі листи, видані Дніпропетровським окружним адміністративним судом, Господарським судом Дніпропетровської області, вимоги про сплату боргу, накази про примусове виконання Господарського суду Дніпропетровської області тощо.
10 жовтня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області до відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції була подана заява №6748/07/34 про відновлення зведеного виконавчого провадження, так як зведене виконавче провадження було зупинено у зв'язку з порушенням Господарським судом Дніпропетровської області справи про банкрутство ЗАТ «Оветри».
Заявою від 10.10.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області просило відновити зведене виконавче провадження зі стягнення заборгованості з ЗАТ «Оветри» та накласти арешт на майно боржника у межах загальної суми стягнення.
Суд не погоджується з посиланням позивача на порушення відповідачем вимог статей 31, 33 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на наступне.
Згідно статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Судом встановлено, що відповідачем у відповідності до викладеної норми було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанову про арешт коштів боржника, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції за 2015 рік та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В силу частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
Таким чином, до загальної суми зведеного виконавчого провадження слід враховувати суму заборгованості за усіма виконавчими документами з урахуванням виконавчого збору у розмірі 10% від суми заборгованості та можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
За приписами статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 4) проведення розшуку боржника, його майна; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.
Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Позивач посилається на те, що станом на 01.02.2015 року сума оборотних активів ЗАТ «Оветри» складає 5657,9 тис. грн., а сума (вартість) основних засобів станом на 01.01.2015 року складає 8736,9 тис. грн., тобто позивач враховує суму, на яку розповсюджується арешт, а саме 14394,8 тис. грн.

З довідки про суму оборотних активів ЗАТ «Оветри» вбачається, що до вказаної суми рахується сума дебіторської заборгованості та іншої поточної заборгованості, на яку арешт не накладається, тому що не можливо звернути стягнення на дебіторську заборгованість боржника в рахунок погашення його грошових зобов'язань за виконавчими документами.

Також позивач посилається на порушення відповідачем норм статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», а саме те, що арешт накладений на майно, яке перебуває в заставі у інших осіб, юридичної і фізичної, при відсутності необхідних вимог, а саме стягнення на заставлене майна боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Вказані вимоги обґрунтовуються тим, що 24.05.2004 року Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ №6/153-04 про стягнення з ЗАТ «Оветри» на користь ТОВ «Ла Кастелла» заборгованість в сумі 7 237,66 грн., а тому є невідомим співвідношення суми заставного майна з сумою заборгованості за договором іпотеки.

При цьому суд зауважує, що позивачем неправильно тлумачаться норми статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки слід розмежувати поняття накладення арешту для забезпечення позовних вимог стягувача та примусову реалізацію заставленого майна.

Так, відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, накладення арешту на майно та кошти боржника проводиться на стадії строку для самостійного виконання рішення боржником без перевірки майнового стану та вжиття заходів примусового стягнення, крім цього звільнення заставленого майна з-під арешту проводиться іпотекодержателем у судовому прядку, а не боржником.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Приписами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив суду, що 14.04.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за юридичною адресою боржника ЗАТ «Оветри», про що було складено відповідний акт. В ході проведення виконавчих дій державного виконавця не допустили до огляду всіх приміщень боржника ЗАТ «Оветри», а тому державний виконавець не мав змоги провести огляд та опис майна боржника. Також Головою правління ЗАТ «Оветри» повідомлено, що будь-яка підприємницька чи виробнича діяльність на даний час підприємством не здійснюється, про що відображено в акті державного виконавця від 14.01.2015 року, тим самим позивач ввів державного виконавця в оману не вказавши те, що на підприємстві ведеться виробнича діяльність, є готова продукція, яка підлягає опису та подальшій передачі на реалізацію, що призвело до затягування ведення виконавчого провадження та не виконання рішень суду.

Щодо твердження третьої особи 3 про те, що оскаржуваною постановою накладено арешт на майно закритого акціонерного товариства «Оветри», яке перебуває у зареєстрованих іпотеці та заставі, іпотекодержатель і заставодержатель яких фізична особа ОСОБА_6, суд зазначає, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За приписами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, згідно з додатком до цього Закону.

Проте слід зазначити, що до даного переліку не входить майно ЗАТ «Оветри», на яке накладено арешт, окрім того навіть за умови, коли стягувач не є заставодержателем, стягувач не позбавляється права на задоволення вимог за рахунок заставленого майна. Це лише зумовлює право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

При цьому позивач у позовних вимогах просить у тому числі скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою також накладено арешт на майно боржника, яке не знаходиться ані в заставі, ані в кредиті, що є прямим порушенням прав стягувачів.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову закритого акціонерного товариства «Оветри» до Відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, третя особа 1 обласне відділення публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» в м.Дніпропетровськ, третя особа 2 публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», третя особа 3 ОСОБА_6 про зняття арешту відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 13 липня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1