Справа № 1512/2-а-251/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/48166/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про скасування рішення, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про скасування рішення.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 03 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25 серпня 2005 року № 460 «Про прийняття в експлуатацію садового будинку літ. «Дд», що належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року постанову Київського районного суду міста Одеси від 03 червня 2014 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради

від 25 серпня 2005 року № 460 затверджено акт міської міжвідомчої комісії

від 24 червня 2005 року про прийняття в експлуатацію будинку, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5

При цьому на підставі договорів купівлі-продажу від 17 серпня 2005 року ОСОБА_4 отримав у власність сусідній житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради

від 25 серпня 2005 року № 460 порушені його права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Положеннями пункту 27 Порядку визначено, що за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом.

Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 27 Порядку датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

Так, судами встановлено, що у вересні 2004 року ОСОБА_5 звернувся до Одеської міської ради із заявою про введення в експлуатацію самочинно реконструйованого дачного будинку з урахуванням висновку щодо можливості збереження виконаної реконструкції будинку, узгодженого з управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради, Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю, Головним управлінням МНС України в Одеській області, управлінням інженерного захисту території м. Одеси та розвитку узбережжя.

Міською міжвідомчою комісією 24 червня 2005 року проведено засідання, на якому будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийнято в експлуатацію, про що складено відповідний акт.

Вищезазначений акт міської міжвідомчої комісії від 24 червня 2005 року затверджено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25 серпня 2005 року № 460.

Отже при прийнятті рішення від 25 серпня 2005 року № 460, виконавчий комітет Одеської міської ради діяв правомірно та в межах наданих йому повноважень.

Крім того, частиною 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звертаючись до суду з цим позовом, посилається на те, що побудованим ОСОБА_5 будинком порушена інсоляція будинку позивача.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження порушення прав позивача у зв'язку зі зменшенням інсоляції будинку.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25 серпня 2005 року № 460 є правомірним, прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства та права позивача ним не порушені.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, оскільки він ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні апеляційного суду.

Постановлене у справі рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про скасування рішення - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: