Справа № П/811/2256/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № П/811/2256/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції, реєстраційної служби Олександрійського міського управління юстиції споживачів про визнання незаконними дій та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконними дії особи з назвою «Відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції» щодо винесення постанови ВП №43732426 від 18.06.2014 р. про відкриття виконавчого провадження та скасувати вказану постанову як незаконну; скасувати як незаконну державну реєстрацію «Відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що УПФУ в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області винесено вимогу №347 від 02.04.2012 р. про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з ОСОБА_1 на суму 2677,82 грн.

Листом №7081/09-33 від 13.06.2014 р. УПФУ в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області звернулось до начальника відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції про звернення стягнення на заробітну плату боржника ФОП ОСОБА_1

18.06.2014 р., на підставі вимоги №347 від 02.04.2012 р., копії корінця вимоги№347 від 02.04.2012 р., копії повідомлення про вручення поштового відправлення та копії ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 р., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43732426.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області є правоздатною та дієздатною особою публічного права, а постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №43732426 від 18.06 2014 р. винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ч. 3 ст.3 та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну виконавчу службу» районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами.

Структура, склад та функціональні обов'язки Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції затверджуються Міністерством юстиції України.

Міністерством юстиції України було видано Наказ № 22/5 від 26.01.2007р. «Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції».

На виконання зазначеного вище наказу Міністерством юстиції України було затверджено Перелік відділів державної виконавчої служби (наказ № 37/5 від 05.02.2007р.).

Посилання позивача на необхідність реєстрації вказаних наказів у Міністерстві юстиції України судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки відповідно до вимог Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою КМУ №731 від 28.12.1992 р., реєстрації підлягають лише нормативно-правові акти будь-якого виду, якщо в них є одна або більше норм, що: зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї. Міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для реєстрації Наказу № 22/5 від 26.01.2007р. «Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції» та наказу Міністерством юстиції України № 37/5 від 05.02.2007р. в Міністерстві юстиції України.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що наказ Міністерства юстиції України від 10.04.2012 р. №549/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.04.2012 р. за №548/20860), яким затверджено Положення "Про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до якого районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби є структурним підрозділом районного, районного у місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України" виданий через два роки після реєстрації відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції судом апеляційної інстанції не приймається з огляду на наступне.

Пунктом третім наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2012 р. №549/5 визначено визнати таким, що втратив чинність, наказ Міністерства юстиції від 03 березня 2007 року № 83/5 «Про затвердження Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року за № 180/13447 (із змінами) згідно якого районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через відповідний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі та є структурним підрозділом районного, районного у місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції.

Таким чином, в момент реєстрації відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції діяло Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року за № 180/13447.

Єдиний доказ, на якому грунтує свої вимоги позивач є витяг з Єдиного державного реєстру осіб-підприємців, наданий на запит позивача, а відповідно обсяг сформованого запиту визначив сам позивач.

Згідно доданого до позову витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, визначено, що відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції є органом державної влади.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до п. 8 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з абзацом 6 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога №347 від 02.04.2012 р. була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 р., у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, визнання незаконною вимоги в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Таким чином, оскільки рішення суду набрало законної сили 12.11.2013 р., то вона підлягає виконанню в примусовому порядку.

За змістом частини 5 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про аддміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не піпідлягає.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Проаналізувавши зазначені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана вимога УПФ є виконавчим документом, який правомірно пред'явлений для виконання до відповідача у строк, встановлений законом для пред'явлення виконавчого документу для примусового виконання.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви №7714/06 та 23654/08) з огляду на порушення п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини з підстав відсутності «права на суд» є безпідставними, оскільки в цій справі Європейський Суд констатував порушення п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини у зв'язку з відсутністю у заявників доступу до касаційної інстанції.

У справі, що розглядається позивач мав доступ до суду першої інстанції із викладенням своїх аргументів на підтримку заявлених вимог і отримав судове рішення по суті заявлених вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 13.07.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим