Справа № 2а-2679/10/1770
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/800/6577/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Cмоковича М.І.., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Рівнехолод» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» до Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області про скасування рішення, -
в с т а н о в и л а:
Відкрите акціонерне товариство «Рівнеход» звернулось до суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області про скасування рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року позов задоволено.

Скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 09 квітня 2009 року №83.

Присуджено на користь відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3, 40 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції, товариство з додатковою відповідальністю «Рівнехолод» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що відповідачем з 24 березня 2009 року по 07 квітня 2009 року проведена планова перевірка відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» за період з 11 червня 2008 року по 30 вересня 2008, за результатами якої складений акт №189 від 09 квітня 2009 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем застосовувались незадекларована у встановленому законом порядку оптово-відпускна ціна на молоко пастеризоване 2, 5% жирн. 1 л, оскільки станом на 06 серпня 2008 року у Рівненській обласній державній адміністрації позивачем задекларовано оптово-відпускну ціну у розмірі 3, 18 грн., проте з 08 вересня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Рівнеход» реалізовувало продукт за ціною 3, 30 грн., що призвело до зростання оптово-відпускної ціни порівняно із задекларованою на 3, 8%.

В результаті завищення ціни позивачем за період з 08 вересня 2008 року по 29 вересня 2008 року отримано необґрунтовану виручку в сумі 1316, 70 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями державної дисципліни цін відповідачем 09 квітня 2009 року винесене рішення №89 про вилучення у відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» в дохід Державного бюджету України суму необґрунтовано отриманої виручки у розмірі 1316, 70 грн. та суму штрафу у розмірі 2633, 40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, відкрите акціонерне товариство «Рівнеход» звернулось до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області від 09 квітня 2009 року №89 винесене відповідачем правомірно, оскільки відкритим акціонерним товариством «Рівнеход» підвищено оптово-відпускну ціну на молоко більше, ніж на 1%, без відповідного декларування в органі виконавчої влади.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій; визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Статтею 6 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Статтею 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено, що зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які відповідно до цього Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 року №1222 затверджений Порядок декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, який визначає механізм декларування суб'єктами господарювання зміни оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, м'ясо птиці (тушка), ковбасні вироби варені, крім вищого сорту, молоко коров'яче питне з вмістом жиру до 2,5 відсотка, сир кисломолочний з вмістом жиру до 9 відсотків, сметану з вмістом жиру до 20 відсотків, масло вершкове з вмістом жиру до 72,5 відсотка, яйця курячі, цукор-пісок, олію соняшникову.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

Відповідно до пункту 8 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари декларація зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари погоджується керівником (заступником керівника) уповноваженого органу у дводенний строк.

У разі відмови в погодженні декларації уповноважений орган надсилає суб'єкту господарювання обґрунтовану відповідь із зазначенням причин відмови.

Зміна оптово-відпускних цін суб'єктами господарювання, які провадять діяльність з виробництва або реалізації продовольчих товарів, здійснюється з дати погодження уповноваженим органом декларації зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 року №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» визначено механізм попереднього декларування зміни оптово-відпускних цін на окремі продукти харчування у випадку, якщо загальне зростання ціни перевищує 1 відсоток протягом місяця.

Дія вищезазначеної постанови поширюється на суб'єкти господарювання, які виробляють або здійснюють постачання (реалізацію) продуктів харчування, щодо яких запроваджено державне регулювання (декларування), на шляху просування від виробника (оптового постачальника) до кінцевого реалізатора (роздрібна торговельна мережа) або споживача (підприємство харчової промисловості).

Також відповідно до повідомлення Міністерства економіки України від 17 жовтня 2008 року №3503-25/61, зареєстрованого в Рівненській обласній державній адміністрації 24 жовтня 2008 року, декларування оптово-відпускної ціни на молоко коров'яче питне з вмістом жиру до 2, 5% проводиться з врахуванням зазначеного відсотка включно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач, як суб'єкт, на якого поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 року №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари», здійснював реалізацію продукції (молока) з завищенням ціни без декларування її у встановленому законом порядку, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність винесеного Державною інспекцією з контролю за цінами в Рівненській області рішення від 09 квітня 2009 року №89 про вилучення у відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» в дохід Державного бюджету України суми необґрунтовано отриманої виручки та суми штрафу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Рівнехолод» залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Рівнеход» до Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: