Справа № 0212/5027/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/9991/48708/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого судді: Чалого С.Я.

Суддів: Гончар Л.Я.

Цуркана М.І.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - Заболотний В.П.

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м.Вінниці від 26 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, третя особа міське комунальне підприємство "Архітектурно-будівельний сервіс" про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовними вимогами та просили визнати невідповідним законодавству, недійсним з дати прийняття рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №3290 від 24.12.2007 року «Про затвердження проекту типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій (гаражів) для господарських потреб та визнання такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 28.12.2006 року №3220 та рішення від 12.04.2007 року №780» в частині скасування наданих міському комунальному підприємству «АБС» повноважень на укладення договорів щодо використання встановлених тимчасових конструкцій (гаражів), та стягнення за це коштів (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28 листопада 2011 року).

Постановою Ленінського районного суду м.Вінниці від 26 квітня 2012 року залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2012 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись та порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивачі працюючи на заводі «Термінал» і проживаючи в гуртожитку заводу за адресою АДРЕСА_1 звернулись до профкому із проханням надати їм дозвіл на встановлення металевих гаражів на території гуртожитку.

11 липня 1984 року Всесоюзне виробниче об'єднання «Термінал», на підставі рішення ради трудового колективу від 02.07.1984 року, видало ОСОБА_3 дозвіл №3 на встановлення металевого гаражу на виділеній земельній ділянці гуртожитку за адресою м.Вінниця, вул.Келецька, 60.

20.06.1989 року Вінницьке виробниче об'єднання «Термінал», на підставі рішення ради трудового колективу від 02.07.1989 року, видало ОСОБА_4 дозвіл №47 на встановлення металевого гаражу на виділеній земельній ділянці гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

08.10.2004 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради зареєстровано міське комунальне підприємство «Архітектурно-будівельний сервіс», згідно пунктів 1.1.;1.3. Статуту міського комунального підприємства «Архітектурно-будівельний сервіс», зареєстрованого виконкомом Вінницької міської ради 08.10.2004 року за №0000337, МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» є юридичною особою, створеною Вінницькою міською радою та в своїй діяльності підпорядковується міській раді, міському голові та виконавчому комітету ради.

Відповідно до пунктів 2.2.9, 2.2.10 Статуту підприємства, предметом його діяльності є проведення комплексу робіт по впорядкуванню раніше встановлених гаражів і встановлення нових тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) на території міста, виконання виробничих завдань по усуненню наслідків самовільного будівництва.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №3290 від 24.12.2007 року «Про затвердження проекту типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та визнання такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 28.12.2006р. № 3220 та рішення від 12.04.07р. № 780», було затверджено проект типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), згідно з додатком №1, яким в свою чергу передбачалося встановити єдиний порядок та умови укладання договору з МКП «Архітектурно-будівельний сервіс».

Згідно рішення Вінницької міської ради 32 сесії 23 скликання від 08.02.2002року було створено цільовий фонд «Соціально-економічний розвиток міста» та затверджено Положення про цільовий фонд «Соціально-економічний розвиток міста» (з подальшими змінами та доповненнями).

В свою чергу, при укладенні типового договору (одночасно із сплатою коштів за даним договором), громадянин зобов'язувався вносити до фонду «Соціально-економічний розвиток міста» внесок в розмірі передбаченому підпунктом 5.3 договору. При цьому, пунктом 3.1.3. вказаного договору було визначено, що у разі необхідності особа, що є власником конструкції, повинна її знести за власний рахунок.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що затвердження форми типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) не порушує норми діючого законодавства України, оскільки предметом такого договору є надання послуг щодо встановлення порядку використання тимчасових конструкцій (об'єктів благоустрою), про що зазначено в пункті 1.1 самого проекту типового договору. Крім цього, надання послуг за типовим договором не дає підстав для набуття права власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вбачає за доцільне зазначити про таке.

Так, відповідно до частини 2 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад (за винятком міст районного значення), крім повноважень зазначених у пункті "б" частини першої цієї статті, належить видача технічних умов на благоустрій територій.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об'єктів благоустрою належать малі архітектурні форми, якими є тимчасові конструкції для господарських потреб (гаражі).

Згідно із частинами 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 року №3290 було затверджено проект типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), згідно з додатком №1, яким в свою чергу передбачалося встановити єдиний порядок та умови укладання договору з МКП «Архітектурно-будівельний сервіс».

Типовим договором визначено розмір внеску до фонду в тому разі, якщо особа бажає його укласти. Жодних даних про те, що будь-ким застосовуються заходи примусу до позивачів спрямовані на укладення договору матеріали справи не містять.

Твердження позивачів про те, що спірним рішення відповідача було порушено їх права на безоплатну передачу земельної ділянки у власність на будівництво гаражу, передбачену чинним земельним кодексом України, правомірно не прийняті судами до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про спроби позивачів реалізувати своє право на безоплатне отримання земельних ділянок для будівництва гаражів.

Крім цього, 17.05.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по справі №2-а-629/10 за позовом прокурора м. Вінниці до виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» про визнання неправомірними дії відповідача та скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №3290 від 24.12.2007 року, яким в задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 року.

Як встановлено судами в адміністративній справі №2-а-629/10 затвердження форми типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) жодним чином не порушує вимог діючого законодавства, оскільки предметом даного договору є надання послуг щодо встановлення порядку використання тимчасової конструкції (об'єкта благоустрою), крім того в спростування тверджень прокурора м. Вінниці щодо порушення пунктом 1 спірного рішення відповідача норм земельного законодавства України та Конституції України, зазначено, що надання послуг за типовим договором не дає можливостей для набуття права власності на земельну ділянку.

Цими ж рішеннями встановлено, що розмір внеску до фонду «Соціально-економічний розвиток міста» визначається лише за умови укладення договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та при наявності спільної згоди сторін.

Таким чином правомірність рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007року№3290 в частині затвердження проекту типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів), згідно з додатком №1 встановлена рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.05.2010 року у справі №2-а-629/10, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 року, відтак не підлягає доказуванню з урахуванням положень частини 1 статті 72 КАС України, в силу яких обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Зазначені вище обставини дають право для висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання невідповідним законодавству та недійсним з дати прийняття рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №3290 від 24.12.2007 року «Про затвердження проекту типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та визнання такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 28.12.2006 року №3220 та рішення від 12.04.2007 року №780» в частині скасування наданих міському комунальному підприємству «АБС» повноважень на укладення договорів щодо використання встановлених тимчасових конструкцій (гаражів), та стягнення за це коштів.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій були повно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Керуючись статтею 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Вінниці від 26 квітня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: