Справа № 183/2472/15(2-а/183/116/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" червня 2015 р. справа № 183/2472/15(2-а/183/116/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року у справі №183/2472/15(2-а/183/116/15)

за позовом ОСОБА_1

до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та неповним висновок від 03 березня 2015 року за розглядом матеріалів ЖЄО №3380 від 25 березня 2015 року старшого оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2;

- зобов'язати начальника Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області внести до Єдиного державного реєстру кримінальних проваджень повідомлення про злочин відносно посадових осіб ВДВС Новомосковського МРУЮ.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року у відкритті провадження відмовлено, у зв'язку з тим, що справу належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позовної заяви. Зокрема, апелянт зазначає, що повідомлення про злочин було розглянуто в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян" та 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 було отримано висновок старшого оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, посадовою особою, що не є слідчим та прокурором.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів

апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що предметом оскарження в даній справі є дії щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань його повідомлення про злочин з посиланням, у тому числі, на вимоги ст.214 КПК України.

Відтак, згідно зі статтею 306 КПК України, розгляд таких скарг здійснюється слідчим суддею місцевого суду в порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 вказано, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені дії та бездіяльність відповідача, на які вказує позивач, не можуть бути предметом оскарження у порядку адміністративного судочинства, оскільки порядок їх вирішення врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року у справі №183/2472/15(2-а/183/116/15) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун