Справа № 2а-1671/11/1270
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 2а-1671/11/1270

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Басової Н.М.,

судді: Свергун І.О.,

судді: Секірської А.Г.

при секретарі судового засідання Кононовій О.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у м.Стаханові Луганської області, треті особи: Державне казначейство України, управління Пенсійного фонду України в м.Стаханові Луганської області, - про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання вчинити певні дії в частині утримання податку з вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, треті особи: Державне казначейство України, управління Пенсійного фонду України у м.Стаханові Луганської області, - про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 24 березня 1980 року працював суддею Стахановського міського суду Луганської області. 29 жовтня 2010 року був звільнений з посади судді у відставку.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 затверджені схеми посадових окладів керівників і суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6 у співвідношенні до мінімальної заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 р. № 865» від 31 грудня 2005 року №1310 постанову № 865 доповнено пунктом 4-1, згідно з яким мінімальна заробітна плата для обчислення посадових окладів суддів встановлена у розмірі 332 грн. і при її підвищенні у подальшому перерахунок заробітної плати не провадиться. Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року, що набрала чинності 19 серпня 2009 року, визнано незаконним і скасовано, зокрема, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865. Проте відповідачі з 19 серпня 2009 року продовжували незаконно нараховувати посадовий оклад, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., а не з розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавчими актами за вказаний період. На думку позивача, в зв'язку з проведенням перерахунку розміру заробітної плати, перерахунку також підлягає й суми нарахованих йому надбавки за вислугу років, щомісячного грошового утримання, вихідної допомоги. Крім цього, всупереч частині третій статті 43 Закону України «Про статус суддів» з вихідної допомоги позивача утримано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15%.

На підставі викладеного, просив:

- визнати незаконною бездіяльність та дії територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області щодо перерахунку заробітної плати позивача з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року, щомісячного грошового утримання як працюючому судді за період з 24 березня 2010 року по 29 жовтня 2010 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 в редакції станом до 31 грудня 2005 року та неподання до Державної судової адміністрації України змін до його посадового окладу із зазначенням розміру заробітної плати, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведення виплат;

- визнати незаконною бездіяльність та дії Державної судової адміністрації України щодо прийняття заходів до повного фінансування заробітної плати позивача та його грошового утримання працюючому судді з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом України на момент проведення виплат;

- визнати незаконною бездіяльність та дії Міністерства фінансів України щодо прийняття заходів з повного фінансування заробітної плати позивача з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року та щомісячного грошового утримання як працюючому судді за період з 24 березня 2010 року по 29 жовтня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, визначених законом України станом на момент проведення виплат;

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести позивачу перерахунок: за період з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом України на момент проведення виплат; за період з 24 березня 2010 року по 29 жовтня 2010 року щомісячного грошового утримання як працюючому судді з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом України на момент проведення виплат; вихідної допомоги, визначивши її з розміру заробітної плати, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом України на момент звільнення без оподаткування (у тому числі без оподаткування на підставі Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»); після перерахунку здійснити одноразово виплату недоплачених сум заробітної плати з утриманням обов'язкових податків та зборів, а щомісячного грошового утримання як працюючому судді - без сплати податку з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу; зобов'язати виплатити позивачу одноразово незаконно утриманий податок з його допомоги в сумі 31311 грн.;

- зобов'язати Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати;

- зобов'язати Міністерство фінансів України та Державну судову адміністрацію України виділити територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, відкритого у Державному казначействі України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області відкликати довідку про заробітну плату за жовтень 2010 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Губрієнку А.І. у відставці за № 10, видану ним для управління Пенсійного фонду України у м. Стаханові Луганської області на обчислення позивачу як судді у відставці суми належного до виплати щомісячного довічного грошового утримання, та видати нову довідку про заробітну плату з визначенням розміру заробітної плати, обрахованої виходячи з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» на вересень 2010 року (т.1 а.с.3-20).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та грошового забезпечення ОСОБА_1 з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 в редакції станом на 31 грудня 2005 року та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням розміру заробітної плати та грошового утримання, виходячи із 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та не проведення перерахунку вихідної допомоги за 30 років роботи на посаді судді, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат.

Визнано неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_1 з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року з розрахунку посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та вихідної допомоги за 30 років роботи на посаді судді, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат.

Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_1 з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та вихідної допомоги за 30 років роботи на посаді судді з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат.

Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, та вихідної допомоги за 30 років роботи на посаді судді, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу.

Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання з донарахованих сум заробітної плати.

Зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 29 жовтня 2010 року заробітної плати і щомісячного грошового утримання, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат, з 19 серпня 2009 року та вихідної допомоги за 30 років роботи на посаді судді з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (т.1 а.с.108-115).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року за апеляційними скаргами територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області та Міністерства фінансів України постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2011 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.162-168).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2014 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року скасовано. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2011 року змінено.

Скасовано постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про виплату податку, утриманого з вихідної допомоги. Справу у цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовано постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, треті особи - Державне казначейство України, управління Пенсійного фонду України у м. Стаханові Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання перерахувати заробітну плату, щомісячне грошове утримання, вихідну допомогу з урахуванням посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведення виплат. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині відмовлено.

В частині задоволення позову про перерахунок заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років абзаци другий - восьмий резолютивної частини постанови викладено у такій редакції: «Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області перерахувати ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у відповідності з положеннями частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010 року».

В решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2011 року залишено без змін (т.1 а.с.196-205).

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2014 року ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року прийнято до провадження та призначено до розгляду справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, треті особи: Державне казначейство України, управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області в частині утримання податку з вихідної допомоги (т.1 а.с.209).

Відносно позовних вимог в частині утримання податку з вихідної допомоги, позивач зазначив, що з фактично нарахованої суми вихідної допомоги у розмірі 208 740 грн. було утримано податок 15% з доходу фізичних осіб у сумі 31 311 грн. і йому було виплачено вихідну допомогу у розмірі 177 429 грн.

На запит позивача від 08.12.2010 Територіальне управління державної судової адміністрації в Луганській області дало відповідь, що воно керувалося Розясненням Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики №04-27/25 від 25.01.2010 «Щодо оподаткування доходів окремих категорій фізичних осіб».

Позивач вважає, що утримуючи з належної йому суми вихідної допомоги податок з фізичних осіб на підставі зазначеного Розяснення, відповідач діяв незаконно та необґрунтовано.

Крім того, Розяснення, підписане Головою Комітету ВРУ з питань податкової та митної політики, не може вважатися законодавчим актом і тому податок у розмірі 15% від нарахованої суми вихідної допомоги, що склав 31 311 грн., утримано з нього незаконно.

На підставі викладеного, просив суд зобовязати Територіальне управління державної судової адміністрації в Луганській області виплатити йому одноразово незаконно утриманий податок з його вихідної допомоги в сумі 31 311грн. (т.1 а.с.8,19)

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року до участі у справі в якості відповідача залучено Управління Державної казначейської служби України у м.Стаханові Луганської області (т.1 а.с.238).

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він одночасно зазначив, що позов підтримує (т.1 а.с. 233).

Від представника Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області надійшли заперечення, згідно яких просила розглядати справу у відсутності представника, а також зазначила, що стосовно цих позовних вимог ТУДСА не може бути відповідачем по справі і просила суд відмовити у їх задоволенні.

Від представника Міністерства фінансів України надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Міністерства (т.2 а.с.23).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розглядати справу без участі сторін за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали, розглянувши справу в межах вимог про утримання податку з вихідної допомоги і наданих сторонами доказів, оцінивши їх відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 березня 1980 року позивач працював суддею Стахановського міського суду Луганської області. Постановою Верховної Ради України №2596-VІ від 07.10.2010 та наказом В.о. голови Стахановського міського суду Луганської області №107 від 29 жовтня 2010 року був звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку (т.1 а.с.28, 135-137).

У зв'язку з виходом у відставку ОСОБА_1 була нарахована вихідна допомога в розмірі тридцяти місячних заробітків, що склало 208 740 грн. та утримано податок з доходу фізичних осіб у сумі 31 311 грн. (т.1 а.с.23, 92).

ТУ ДСА в Луганській області, на заяву позивача від 08.12.2010 щодо розяснення підстав утримання 15% податку з його вихідної допомоги, надало відповідь від 16.12.2010 №2636вих-10, в якій зазначили, що з його вихідної допомоги утриманий податок з доходу фізичних осіб згідно п.7.1 ст.7 Закону №889 (т.1 а.с.23,24).

Частина 3 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (в редакції, чинній на час звільнення позивача з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку) передбачає, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менш шестимісячного заробітку.

Відповідно до положень п.п.1 п.2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №245З-VI стаття 43 Закону України «Про статус суддів» втрачає чинність з 01 січня 2011 року, тобто вказана стаття була чинною на момент виходу позивача у відставку.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб у 2010 році був врегульований Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889 - IV.

На підставі п.п.4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889 від 22.05.2003 року (чинного на момент виникнення у позивача права на отримання вихідної допомоги) до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді: адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологам), винагороди та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом. Виплати, передбачені цим пунктом, не поширюються на виплати заробітної плати, виплати пов'язані з тимчасовою втратою працездатності, регресні виплати.

Згідно з п.6 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, оподаткування доходів платника податку, нарахованих за наслідками податкових періодів до 01.01.2011 року, здійснюється за ставками та згідно з нормами, що діяли до 01.01.2012 року, незалежно від дати їх фактичної виплати.

Порядок оподаткування сум вихідної допомоги, виплаченої позивачу у грудні 2010 року визначається відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та іншого законодавства, чинного на момент виходу позивача у відставку в жовтні 2010 року.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про статус суддів» визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Вказана норма була діючою на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки згідно з п.п.1 п.2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453, частини 1-4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» втрачають чинність з 01.01.2012 року. Також згідно абзацу 6 пункту 1 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» статті 129 та 130 цього Закону щодо суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення вводяться в дію з 1 січня 2012 року.

Норма щодо права судді на отримання вихідної допомоги при виході у відставку міститься у статті 43 Закону України «Про статус суддів», яка входить до Глави VIII «Матеріальне і соціально-побутове забезпечення суддів».

З огляду на зазначене та відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», п.п.3.8 п.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713 вихідна допомога судді при виході у відставку не входить до структури заробітної плати судді, а відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Вихідна допомога - це грошова сума, що виплачується працівникам після припинення трудового договору.

Відповідно до п. 4.3.1. ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» N889-IV від 22.05.2003 року до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації), в тому числі сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Вихідна допомога судді за своєю природою є державною допомогою, спрямованою на забезпечення судді у відставці відповідного його статусу життєвого рівня, наближеного до матеріального стану працюючого судді.

Отже, оскільки Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» не передбачає стягнення податку з вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, при вирішенні даного питання застосовуються норми Закону України «Про статус суддів». Kpiм того, пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги та необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. по справі №1-1/2004, не допускається заниження рівня гарантій незалежності i недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. по cправi №1-21/2005 зазначено, що за змістом ст.126 Конституції України положення частини третьої ст.11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів i забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального i соціального забезпечення.

Вирішуючи питання колізії законів щодо оподаткування вихідної допомоги судді, колегія суддів виходить з їх особливого статусу, гарантії незалежності суддів, складовою частиною яких є грошове утримання та умови відставки суддів й дійшла обґрунтованого висновку про пріоритетність застосування Закону України «Про статус суддів» у вирішенні даного спору. Таким чином, позивачу підлягає виплата вихідної допомоги без сплати податку з доходів фізичних осіб.

З огляду на зазначене, утримання ТУ ДСА України в Луганській області з вихідної допомоги позивача податку з доходів фізичних осіб в сумі 31 311 грн. є незаконним, у звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосувати вимоги ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача і визнати дії вказаного відповідача протиправними.

З 30.07.2010 набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI.

Згідно п.1 розділу ХІІ Прикінцевих положень статті 142 цього Закону, засади фінансування судів та п.п.1 п.п.3.5 п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», внесено зміни до Бюджетного кодексу України щодо головних розпорядників бюджетних коштів Державного бюджету України, які вводяться в дію з 1 січня 2011 року.

За вимогами ч.ч.1-5 ст.120 Закону України від 07.02.2002 № 3018-III «Про судоустрій України» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

1) Верховний Суд України, Конституційний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих судових установ;

2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, а також діяльності кваліфікаційних комісій суддів усіх рівнів, органів суддівського самоврядування та державної судової адміністрації.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремими рядками по загальних судах і спеціалізованих судах, а також окремими рядками по місцевих судах, апеляційних судах (у тому числі Апеляційному суду України), військових судах (місцевих та апеляційних разом) та окремо по Касаційному суду України та кожному вищому спеціалізованому суду. Ці видатки не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Державна судова адміністрація України розробляє і затверджує за погодженням з Радою суддів України єдині нормативи фінансового забезпечення судів загальної юрисдикції. Нормативи доводяться до кожного суду і повинні переглядатися не рідше одного разу на три роки. Кошторис витрат на утримання кожного суду затверджується на підставі зазначених нормативів.

Відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду згідно з затвердженими нормативами покладається на державну судову адміністрацію. Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснює Рада суддів України, а також органи державної влади, визначені законом.

Відповідно д п.9 ч.1 ст.126 цього Закону Державна судова адміністрація виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно до п.17.1 ст.17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування, виплату вихідної допомоги позивачу та утримання з неї податку з доходів фізичних осіб здійснювало Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області.

За вимогами пп.20.4.3. п.20.1 ст.20 зазначеного Закону повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів відповідно до підпункту 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

На підставі ст.130 Конституції України та статті 118 Закону України «Про судоустрій України», забезпечення належного фінансування та умов функціонування суддів покладено на державу, що передбачає окреме визначення у Державному бюджеті видатків, у тому числі на соціальне забезпечення суддів.

Частиною 2 статті 78 Бюджетного Кодексу України передбачено, що казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється територіальними органами Державного казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Державне казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до ст.43 цього Кодексу при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державне казначейство України, що діє у складі Міністерства фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

З викладеного вбачається, що на органи державної казначейської служби відповідно до покладених на них функцій здійснює розрахунково-касове обслуговування за операціями з коштами державного та місцевих бюджетів. Тобто, питання щодо повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, чинним законодавством віднесено до компетенції органів Державного казначейства України.

Статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» установлено, що у 2010 році до доходів загального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема: податок з доходів фізичних осіб.

Таким чином, помилково утримані з позивача кошти з доходів фізичних осіб підлягають стягненню з місцевого бюджету м.Стаханов Луганської області.

Керуючись ст.ст.11, 69-72, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у м.Стаханові Луганської області, треті особи: Державне казначейство України, управління Пенсійного фонду України в м.Стаханові Луганської області,- про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання вчинити певні дії в частині утримання податку з вихідної допомоги задовольнити частково.

Визнати противоправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України у Луганській області щодо утримання з ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15%, що складає 31 311грн.

Стягнути з місцевого бюджету м.Стаханов Луганської області на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: 94016, АДРЕСА_1) протиправно утриманий податок з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги при звільненні судді у відставку у розмірі 31 311 грн. (тридцять одну тисячу триста одинадцять гривень).

В частині позовних вимог щодо зобовязання територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області виплатити ОСОБА_1 одноразово незаконно утриманий податок з вихідної допомоги в сумі 31 311 грн. - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_4