Справа № 2320/3997/12
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2320/3997/12 Головуючий у 1-й інстанції: Суходольський О.М. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Міськрайонного управління держземагентства у Черкаському районі, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

12.12.2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який 06.04.2015р. в ході слухання справи уточнила, до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Міськрайонного управління держземагентства у Черкаському районі, третя особа ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення Будишенської сільської ради від 29.05.2012р. №28-8 в частині скасування положень рішення Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 13-3 від 19.10.2011р. щодо надання ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247га по АДРЕСА_1 та затвердження відповідної документації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення прийнято з порушенням положень ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 19, 144 Конституції України та всупереч Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., оскільки, у відповідача відсутні повноваження самостійно скасовувати попередні рішення прийнятті цією радою.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року, позов було задоволено: скасовано рішення Будищенської сільради Черкаського району Черкаської області № 28-8 від 29 травня 2012 року в частині скасування положень рішення цієї ж сільради № 13-3 від 19 жовтня 2011 року щодо надання ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247 га по АДРЕСА_1; визнано незаконною відмову Міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області ОСОБА_4 у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,5247 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення Будищенської сільради Черкаського району Черкаської області № 13-3 від 19 жовтня 2011 року; зобов'язано Міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області видати ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5247 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення Будищенської сільради Черкаського району Черкаської області № 13-3 від 19 жовтня 2011 року; стягнуто з Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області на користь ОСОБА_4 суму судових витрат, а саме 32 грн. 19 коп. судового збору та 4 613 грн. 11 коп. витрат на правову допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку про перевищення сільською радою повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки остання не мала підстав для скасування свого рішення, на підставі якого виникли правовідносини, проти припинення яких заперечує суб'єкт таких відносин.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014р. касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково: постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду.

Вищий адміністративний суд зазначив, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що прийняті у справі судові рішення не стосуються прав та інтересів особи, що звернулась з апеляційною, а в подальшому і з касаційною скаргою, судова колегія вважає передчасним, зробленим без врахування усіх обставин справи та доказів, що мають значення для правильного вирішення спору. Судами не враховано наявність інших судових спорів між учасниками даного спору. При цьому не надано належної правової оцінки як доводам ОСОБА_3 про те, що земельна ділянка була неправомірно надана позивачу за рахунок у тому числі земельної ділянки, на якій розташоване правомірно придбане належне йому нерухоме майно, так і посиланням позивача на те, що земельна ділянка була самовільно зайнята ОСОБА_3 внаслідок проведеної перебудови придбаного нерухомого майна шляхом збільшення площі її забудови.

06.04.2015р. позивач уточнив позовні вимоги (т.3 а.с.67).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 р. позов ОСОБА_4 задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області №28-8 від 29.05.2012р. в частині скасування положень рішення Будищенської сільської ради Черкаського району №13-3 від 19.10.2011р. щодо надання ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5247га по АДРЕСА_1 та затвердження відповідної документації; стягнуто з Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі, а саме 32грн. 19коп. судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 4613грн. 11коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що встановлення судом незаконності прийняття рішення сільської ради, відповідно до положень чинного законодавства та Рішення Конституційного Суду України, є самостійною підставою для скасування такого рішення ради. Крім того, зазначив, що у разі незгоди ОСОБА_3 із вказаним рішенням ради, він має право його оскаржити в судовому порядку, належним чином обґрунтувавши свої вимоги та подавши відповідні докази.

Представник третьої особи ОСОБА_2, який діє за довіреністю, подав в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21.04.2015 р., як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято всупереч судової практики, зокрема, постанови Верховного Суду України від 17.02.2015р. у справі № 21-642а14, постанови Верховного Суду України від 18.11.2014р. у справі № 21-438а14. Крім того, зазначив, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2015р. залишено без змін рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2015р., яким скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_4 Отже, судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Рішення Конституційного Суду України у справі № 7-рп/2009 від 16.04.2009р., яке не стосується спору оскільки відсутня реалізація оскаржуваного рішення сільської ради.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Рішенням Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 13-3 від 19.10.2011р. ОСОБА_4 було надано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247га по АДРЕСА_1 (т.3 а.с.100).

Рішенням Будишенської сільської ради Черкаського району Черкаської області №23-8 від 29.05.2012р. внесено зміни в рішення Будищенської сільської ради №13-3 від 19.10.2011р., скасувавши надання у власність та затвердження технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247га по АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_4 (т.3 а.с.103 зворотній бік).

Третя особа ОСОБА_3 згідно Державного акту є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 (т.3 а.с.101).

Вищенаведені обставини підтверджені відповідними доказами та не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Закон № 280) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 статті 2 вказаного Закону (надалі Закон № 280) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 59 Закону № 280 встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 ст.10 Закону № 280 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 26.Закону № 280 визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської ради.

Статтею 33 Закону № 280 встановленні повноваження сілької ради у сфері регулювання земельних відносин.

Аналогічне право щодо повноважень сільської ради з приводу вирішення земельних спорів закріплено в п. "й" ст. 12 Земельного кодексу України.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно п. «а» ч.1 вказаної статті, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за рішенням ради 19.10.2011р. отримала у власність земельну ділянку загальної площі 0,5247га по АДРЕСА_1.

Спірним рішенням ради позивач була позбавлена права власності на вказану земельну ділянку.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, вищенаведені норми закону та Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, зобов'язаний діяти в межах і в спосіб визначений законом, а відповідно до чинного законодавства у відповідача не має повноважень скасовувати свої попередні рішення ради, в даному випадку щодо надання позивачу у власність земельної ділянки. Питання щодо скасування рішення ради вирішується виключно в судовому порядку, що затверджено вищенаведеними нормами закону.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Отже, спірне рішення відповідача підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, застосовуючи положення вимог ст.195 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 20.07.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Міськрайонного управління держземагентства у Черкаському районі, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування рішення, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.