Справа № 208/673/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р. справа № 208/673/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.03.2015 р. у справі № 208/673/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним рішення відповідача № 8578/05/43 від 27.10.2014р. щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком позивачу з 23 вересня відповідно до п.1 ч.1 ст.8, ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.03.2015 р. позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні виплати пенсії за віком;

- зобов'язано відповідача призначити позивачу виплату пенсії за віком з 23 вересня 2014 року відповідно до п.1 ч.1 ст.8, ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постанова мотивована тим, що позивачу неправомірно було відмовлено у призначення пенсії

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин по справі. Зокрема, відповідач зазначив, що документами, наданими до заяви про поновлення пенсії, не

підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1, як це передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядкм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. За даними довіреності ОСОБА_1, виданої на ім'я ОСОБА_2 вказано, що позивач мешкає за адресою Ізраїль, м. Нетанія, АДРЕСА_3. Проте, надані для призначення пенсії документи не підтверджують наявність правового зв'язку між громадянкою ОСОБА_1 та державою Україною на момент подання заяви про призначення пенсії. Відповідно до ст.248 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення представництва за довіреністю передбачено смерть особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою визнання її не дієздатною або безвісті відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Однак документи, надані для призначення пенсії ОСОБА_1, не свідчать про відсутність перелічених підстав стосовно гр. ОСОБА_1. Між Урядами України та Ізраїлю не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення громадян України, які постійно проживають на території Ізраїля. Крім того, 23.09.2014 року при подачі представником заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 до управління додано не завірену належним чином копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ОСОБА_1 та не додано:

- завірену належним чином копію сторінки "особливі відмітки" паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що вказану особу прийнято на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль;

- належним чином завірену копію довідки (картки платника податків) про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- свідоцтво з консульського відділу Посольства України в Державі Ізраїль, що вказана особа є живою та є громадянином України, що мешкає за кордоном.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Відповідач надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 24.09.1991 року до 11.07.1996 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала у м. Дніпродзержинську за адресою: АДРЕСА_1. Надалі виїхала на постійне місце перебування до Ізраїлю, де досягла пенсійного віку згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

23 вересня 2014 року представник позивача звернувся до відповідача із заяво про призначення пенсії за віком ОСОБА_1.

Листом від 27.10.2014 року №8578/05/43 у задоволенні заяви відмовлено. Відмова мотивована тим, що документами, наданими до заяви про призначення пенсії, не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України позивача, як це передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядком надання документів для визначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позивач мешкає за адресою: Ізраїль, АДРЕСА_2. Між Урядами України та Ізраїлю не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення громадян України, які постійні проживають на території держави Ізраїль. Надані для призначення пенсії документи не підтверджують наявність правового зв'язку між громадянкою ОСОБА_1 та державою Україною на момент подання заяви про призначення пенсії. Також ст.248 ЦК України однією з підстав припинення представництва за довіреністю передбачено смерть особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісти відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Однак, документи надані для призначення пенсії позивачу, не свідчать про відсутність перелічених підстав стосовно ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність відмови позивачу у призначення пенсії за віком, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. № 25-рн/2009 було визнано неконституційними ст.49 ч.1 п.2 та друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", тому з моменту його ухвалення відпала така умова припинення виплати пенсії, як проживання пенсіонера за кордоном та відсутність міжнародного договору, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно п.1 та п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про громадянство України" одним з документів, що підтверджують громадянство України є паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст.ст.19, 20 "Про громадянство України" підставою для припинення громадянства України у випадках є відповідний указ Президента України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішень про припинення громадянства України стосовно позивача не приймалося.

Під час звернення представника позивача із заявою про призначення пенсії представником позивача було надано відповідачу копію та оригінал паспорту позивача, що підтверджується розпискою повідомленням від 23.09.2014 року, копія якої є в матеріалах справи.

Отже, посилання відповідача на відсутність правового зв'язку між позивачем та державою Україна а також відсутність міжнародного договору з Ізраїлем, як на причину відмови у призначенні пенсії, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Посилання відповідача, на те, що представником позивача не надано доказів відсутності підстав для припинення представництва за довіреністю, що передбачені ст.248 ЦК України, також є необґрунтованим, оскільки нормами ЦК України та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такого обов'язку на представника не покладено. Єдиним документом, який посвідчує право представника звернутися до відповідача з відповідною заявою, є лише належним чином оформлена довіреність.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.248 ЦК України у разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку (ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Таким чином, серед умов для призначення пенсії за віком, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відсутня така умова як місце проживання (реєстрації) на території України.

Окрім того, ст.24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не були підставою для відмови позивачу призначенні пенсії згідно листа від 27.10.2014 року №8578/05/43.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія судів приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.03.2015 р. у справі № 208/673/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко