Справа № 809/2313/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/44323/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014р. у справі № 809/2313/13-а за позовом Приватного підприємства «Івакіс» до Івано-Франківської митниці, за участю Генеральної прокуратури України про визнання рішення незаконним та встановлення митної вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Івакіс» звернулось до Івано-Франківської митниці з позовом яким просило визнати незаконним рішення Івано-Франківської митниці від 25.12.2008 року №628 про визначення митної вартості транспортного засобу «сідельний тягач марки RENAULT PREMIUM 420.19T, номер шасі VF 622GVA000153788 та встановити митну вартість такого транспортного засобу в розмірі 10 000 (десять тисяч) Євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014р., позовні вимоги задоволено частково. Визнано нечинним рішення Івано-Франківської митниці від 25.12.2008 року за № 628 про визначення митної вартості транспортного засобу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014р. надійшла касаційна скарга Івано-Франківської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.11.2008 року між ПП «Івакіс» (покупець) та фірмою «BERNARD TRUCKS», Франція (продавець) укладено контракт № 01/2008 щодо купівлі-продажу транспортного засобу «сідельний тягач» марки RENAULT PREMIUM 420.19T, номер шасі VF 622GVA000153788 за ціною 10 000 Євро 07.11.2008 року позивачем здійснена оплата придбаного транспортного засобу в розмірі 10 000 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою № Negoce/1A/691278.

23.12.2008 року позивачем по справі подано до Івано-Франківської митниці ВМД для здійснення митного оформлення транспортного засобу придбаного згідно умов вищезгаданого контракту в якій було задекларовано митну вартість товару за ціною договору - 11006,68 грн. (згідно курсу валют - 10 000 Євро). Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, останнім були надані наступні документи: контракт від 07.11.2008 року № 01/2008; рахунок-фактура від 07.11.2008 Negoce/1A/691278; експортна ВМД від 26.05.2010 року з відміткою Євросоюзу.

З метою уточнення та визначення митної вартості товару посадовою особою відділу контролю митної вартості Івано-Франківської митниці, що здійснювала перевірку даних, зазначених у ДМВ і її оформлення, відповідно до Порядку заповнення декларації митної вартості, затвердженого наказом Держмитслужби України від 02.12.2003 року № 828, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19.12.2003 року за № 1192/8513, на аркуші № 1 ДМВ у графі «Для відміток митного органу» вчинено запис про необхідність подання висновку експерта щодо визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

На виконання вимоги митного органу позивачем подано висновок спеціаліста № 720 експертного автотоварознавчого дослідження. Однак, незважаючи на наданий висновок, 25.12.2008 Івано-Франківською митницею було прийнято рішення (довідку) № 628, якою визначено митну вартість транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 420.19T, номер шасі VF 622GVA000153788 за ціною 17218,00 Євро.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи Івано-Франківська митниця будь-яких посилань на те, що первісно подані позивачем документи були з недоліками оформлення, не містили істотної інформації, тощо не вказує. Водночас, митним органом не було застосовано запропонований позивачем перший метод визначення митної вартості, оскільки в поданих останнім документах не було вказано, що транспортний засіб знаходиться в пошкодженому стані. Позивач підтвердив такий факт, та зазначив що низька вартість транспортного засобу (далі - ТЗ) зумовлена тим, що такий після дорожньо-транспортної пригоди знаходився в пошкодженому стані. Такий факт ним не приховувався, також митний орган проводив огляд ТЗ де і було зафіксовано наявні пошкодження.

При визначенні митної вартості ТЗ за шостим (резервним) методом відповідач виходив з того, що вартість аналогічного непошкодженого автомобіля на ринку Європи згідно з каталогом SCWACKELISTE (IV/2007) ст. 812, 34300,00 Євро зменшено на вартість нових складових та вартість необхідних для ремонту матеріалів 17082,00 Євро, визначених висновком спеціаліста (34300,00-17082,00=17218,00 Євро).

Однак, судами попередніх інстанцій встановлено, що для визначення вартості аналогічного непошкодженого автомобіля митним органом використано дані каталогу SCWACKELISTE ІІІ/2007 ст. 813, марку RENAULT TRUCKS 420.18 PREMIUM ROUT, 2005 р. Натомість модель позивача - RENAULT PREMIUM 420.19T, 2006 р.

Крім того, при визначенні митної вартості в грудні 2008 року відповідачем використано дані каталогу SCWACKELISTE ІІІ/2007, які були не актуальні на дату визначення митної вартості ТЗ.

Посилання відповідача на відсутність каталогів SCWACKELISTE у 2008 році, як підставу використання каталогу за 2007 рік, суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідач міг скористатись альтернативними джерелами визначення вартості непошкодженого автомобіля, як то ціновою інформацією ЄАІС Держмитслужби України.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці відхилити, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: