Справа № 804/13104/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремгірмаш»
до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській област про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту за березень 2014 року суми податку на додану вартість за реальною господарською операцією з ТОВ «Альком Бізнес». Правочин, укладений з означеним контрагентом, недійсний в судовому порядку не визнавався та є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, натомість акт перевірки містить поверхневі та суперечливі висновки, здійснені без належного правового обґрунтування. Так, посилання контролюючого органу на висновки акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із платниками за березень 2014 року» від 21.07.2014р. №698/26-58-22-07-17/38902367, отриманого від ДПІ у Соломянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, яким встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість в господарських операціях ТОВ «Альком Бізнес», а також відсутність цього субєкта господарювання за своєю податковою адресою, відсутність у нього матеріально-технічних та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, не спростовує реальності правочинів позивача з цим контрагентом, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів, відсутності у них кваліфікованого персоналу, основних фондів тощо. Крім того, позивач зазначав, що сама перевірка, за результатами якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, була призначена та проведена без наявності визначених законом підстав.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час проведення перевірки позивача не було документально підтверджено реальність здійснення господарських операцій останнього з контрагентом ТОВ «Альком Бізнес» у березні 2014 року, внаслідок чого у ТОВ «Ремгірмаш» відсутнє право на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними вказаним субєктом господарювання. Так, з акту від 21.07.2014р. №698/26-58-22-07-17/38902367 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із платниками за березень 2014 року», отриманого від ДПІ у Соломянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, встановлено, що ТОВ «Альком Бізнес» відсутнє за своєю податковою адресою, у нього відсутні умови, необхідні для здійснення господарської діяльності, а саме: офісні та складські приміщення, виробничі потужності, обладнання, транспортні засоби, робочий персонал тощо, а також первинні документи, що свідчить про неможливість підтвердження реальності здійснення фінансово-господарської діяльності цим підприємством у березні 2014 року та про відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість по операціям з контрагентами у розумінні приписів ст.185 Податкового кодексу України. Крім того, надані позивачем в ході перевірки документи не відображають в повній мірі зміст та обсяг господарських операцій з означеним контрагентом. Акт виконаних робіт не містить відомості щодо витрат на відрядження (вартість проїзду, проживання і добові) працівників ТОВ «Альком Бізнес», яке знаходиться в м. Києві, а обєкт, на якому мали здійснюватися ремонтні роботи для позивача, знаходиться в м. Кривому Розі. Також до перевірки не надано документів, що підтверджують перетин працівниками та транспортними засобами (механізмами, обладнаннями) ТОВ «Альком Бізнес» території ТОВ «Ремгірмаш», на якому ведеться контрольно-пропускна система.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Ремгірмаш» та ТОВ «Альком Бізнес» було укладено договір надання послуг №07/14 від 14.03.2014р., згідно якого ТОВ «Альком Бізнес», як виконавець, зобовязувався надати ремонтно-будівельні послуги згідно специфікації до цього договору, з позивач, як замовник, зобовязувався прийняти виконані роботи згідно акту та оплатити їх відповідно до умов договору (а.с.38-39).
На підтвердження виконання робіт за цим договором позивачем надано суду кошторис від 14.03.2014р., акт виконаних робіт №136 від 31.03.2014р., податкові накладні №3 від 14.03.2014р. та №13 від 31.03.2014р., а також банківські виписки щодо оплати наданих послуг (а.с.41-48).
Разом з тим, вищеозначені документи не відображають в повній мірі зміст та обсяг вказаної господарської операції, а, отже, не можуть бути визнані належним документальним підтвердженням реальності її здійснення.
Так, з означених документів не вбачається чиє та яке саме (моделі, марки) обладнання (газополумяні пальники, якими здійснювалося наклеювання рулонного матеріалу, тощо) використовувалося при здійсненні ремонтних робіт та які витрати на це здійснені позивачем.
При цьому представник позивача у судовому засіданні пояснив, що обладнання надавалося виконавцем, тобто ТОВ «Альком Бізнес», однак, доказів цього надано не було.
Як і не було надано доказів перетину цим обладнанням, матеріалами та працівниками ТОВ «Альком Бізнес» території ТОВ «Ремгірмаш», на якій встановлено контрольно-пропускний режим.
Водночас, згідно наказу по ТОВ «Ремгірмаш» від 31.12.2011р. №16 «Про створення пропускного режиму на Товаристві» вільний перетин пропускного пункту сторонніми особами без належної виробничої потреби не допускається. Для одноразового відвідування Товариства сторонніми особами до керівництва подається службова записка із зазначенням даних особи, яка має потрапити на територію Товариства, та причини такого візиту. При необхідності знаходження на території Товариства сторонніх осіб (групи осіб) тривалий проміжок часу, окремим наказом призначається відповідальна особа за перетин пропускного пункту та знаходження на території Товариства таких осіб.
Позивачем надано суду наказ від 14.03.2014р. №9 «Про призначення відповідальної особи за пропуск на територію Товариства робітників», відповідно до якого у звязку із виконанням ремонтних робіт по договору №07/14 від 14.03.2014р. було призначено заступника директора по охороні праці та екології ОСОБА_3 відповідальним за перетин прохідної Товариства робітниками, залученими до виконання робіт за цим договором.
Однак, відповідних документів, в яких би зазначалися дані таких робітників та їх кількість, як-то списків чи службових записок тощо, суду не надано.
Також представник позивача не зміг пояснити суду скільки осіб робітників надавало ТОВ «Ремгірмаш» послуги з ремонту мякої покрівлі будівлі механічної ділянки.
Крім того, судом встановлено, що обєкт, на якому відбувалися ремонтні роботи, розташований у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, в той час, як контрагент позивача знаходиться у м. Києві. Водночас, позивачем не надано відомостей відносно витрат на відрядження (проїзд, проживання, харчування тощо) працівників ТОВ «Альком Бізнес» та їх включення у вартість робіт.
Не надано позивачем і доказів транспортування матеріалів та обладнання, що використовувалося під час ремонтних робіт, а також відомостей відносно того чи включені таки витрати у вартість послуг, оскільки кошторис їх не відображає.
Враховуючи відстань між контрагентами та відсутність належного документального підтвердження реальності означеної вище господарської операції, не вбачається економічної доцільності та фактичної можливості її здійснення за таких умов, з урахуванням часу, оперативності проведення, місцезнаходження та віддаленості осіб, що приймали участь в цій операції.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих доказів не підтверджує факт реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Альком Бізнес».
Наявність податкових накладних, за відсутності інших первинних документів, які відображають реальний економічний зміст господарських операцій та підтверджують рух активів, не дає платнику податків права формувати на підставі таких податкових накладних свій податковий кредит.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними в рамках таких господарських операцій, незважаючи на наявність у останнього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного податкового законодавства.
Тим більше, що приписи абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов'язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Щодо посилань позивача на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню через недотримання контролюючим органом вимог щодо процедури проведення перевірки, за результатами якої воно було винесено, суд зазначає, що окремі порушення встановленої процедури прийняття податкового-повідомлення рішення не нівелюють факту порушення позивачем податкового законодавства та не є підставою для звільнення його від відповідальності за це порушення.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремгірмаш» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4