Справа № 361/336/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №361/336/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Маценко Н.П.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є інвалідом ІІ групи та має право отримувати пільги встановлені відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Одночасно він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги і переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів ВВ війни, що передбачені у міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів ВВВ, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців». Також він відноситься до постраждалих від ЧАЕС ІІІ категорії та має пільги встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати об'єктивну відповідь на звернення відповідно до ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян» та відмову запросити його на розгляд заяви; зобов'язати відповідача перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 08.12.2014 року та перерахувати пенсію у розмірі 300% мінімальної пенсії за віком, який визнається відповідально до п. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до рішення КСУ від 25.01.2012 року із заявленим принципом пропорційності та справедливості у розмірі 200% від пенсії інваліда війни ІІІ групи; встановити на розсуд суду належну пенсію відповідно до ст. 29 ЗУ « Про пенсійне забезпечення» або ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» або ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача надати йому обґрунтовану відповідь на звернення згідно зі ст. ст. 15, 18 ЗУ «Про звернення громадян»; зобов'язати відшкодувати йому моральні та матеріальні збитки у розмірі 1000 грн., завдані порушенням його прав, свобод та інтересів.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_3 у переведенні на пенсію передбачену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області перевести ОСОБА_3 з 08.12.2014 року на пенсію відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги, встановлені відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про що свідчить посвідчення серії Б №526450, видане 04.04.2007 року.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

08.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області із заявою про переведення на пенсію, встановлену ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Одночасно у заяві позивачем вказано про бажання бути присутнім на розгляді заяви та необхідність його повідомлення про час і місце розгляду.

Листом Управління ПФУ від 12.12.2014 року ОСОБА_3 надано відповідь на письмове звернення та повідомлено про розгляд заяви на 17.12.2014 року.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Позивач, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких нших осіб».

Розмір пенсії позивача складається з: основного розміру пенсії; додаткової пенсії потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії; підвищення інваліду армії, прирівняного до інваліда війни 2 групи; збільшення по ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; державної адресної допомоги; підвищення згідно постанови КМУ від 23.04.2012 року №327; щомісячної цільової грошової допомоги інвалідам війни.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обв'язку, а також громадянам, яких необгрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам 1 та 2 груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

У статті 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» не визначено поняття «мінімального розміру пенсії за віком», тому за аналогією необхідно звертатися до інших статей, але цього ж Закону, в яких буде міститися тлумачення даного поняття.

Враховуючи, що в даній статті не визначено поняття «мінімального розміру пенсії за віком», то посилання йде на ст. 19 цього Закону «розміри пенсії за віком», зокрема, в якій зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі споживчого бюджету, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Про те законодавець не визначив чітких розмірів та самого поняття «мінімальний споживчий бюджет». А посилатися на інші норми, які передбачені в інших Законах не має законних підстав.

В зв'язку з цим, при призначенні розміру пенсії, береться до уваги не розмір мінімального споживчого бюджету, а розмір мінімального прожиткового мінімуму, для непрацездатних осіб, визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік»

Твердження суду першої інстанції про те, що необхідно при обрахунку встановлювати розмір мінімальної пенсії за віком, який передбачений в ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є невірними, оскільки в прикінцевих та перехідних положеннях зазначено про те, що «до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Поняття «мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі споживчого бюджету» суперечить поняттю мінімального розміру пенсії за віком, визначений в ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено одним із видів пенсії - пенсії по інвалідності.

У ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено одним із видів пенсій - пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі, не пов'язаного з роботою, інвалідність з дитинства).

Тому доводи відповідача є правомірними та відмова обгрунтованою. Переводити пенсіонера за бажанням з одного виду пенсії на інший за його правом, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», управління пенсійного фонду вправі керуючись нормами лише цього Закону і не посилаючись на інші, якщо це не передбачено в самому Законі.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76, розміри підвищення пенсій та доплат призначаються та виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, тому в даному випадку враховуються положення Постанови Кабінету Міністрів України №1381. Відповідно до п. 7 даної постанови, зі змінами від 28.07.2010 року №656 «про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій. Відповідно, встановити, що з 01 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни 2 групи - 255 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів».

Підстави для застосування іншого порядку визначення розміру пенсій, передбачених ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які встановлені відповідними Постановами КМУ, відсутній.

З огляду на вищевикладене та відповідно до позовних вимог позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що останній не має бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії, оскільки ЗУ «Про пенсійне забезпечення» не визначено з чого складається мінімальна пенсія за віком, тому відповідач позбавлений можливості нараховувати саме так пенсію.

Отже, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про перерахунок пенсії було допущено помилкове застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області - задоволити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 21 липня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 20 липня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.