Справа № 0870/8769/12
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/50075/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Запорізької митниці Міндоходів, Державної казначейської служби України, Міністерства доходів і зборів України, за участю прокуратури Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці, Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України, Державної казначейської служби України, за участю прокуратури Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Запорізької митниці щодо нездійснення митного оформлення вантажу «цибулин квітів в кількості 44320 шт. за вантажно-митною декларацією № 112000010/2010,007825 від 30.09.2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 збитки, завдані протиправною бездіяльністю Запорізької митниці, в загальній сумі 61656,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Запорізької митниці Міндоходів, Державної казначейської служби України було залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року - без змін.

У касаційній скарзі Запорізька митниця Міндоходів, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Запорізької митниці Міндоходів задоволенню не підлягають, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.08.2009 року між позивачем та Firma A.F. Kolken & Zonen укладено договір №1 з додатковими угодами до нього від 20.08.2009 року та від 24.10.2010 року, за умовами якого Firma A.F. Kolken & Zonen взяла на себе зобов'язання продати, а ОСОБА_2 прийняти та оплатити товар у кількості та асортименті згідно відповідної специфікації на кожну партію товару. Відповідно до зазначеного контракту Firma A.F. Kolken & Zonen у серпні 2010 року поставлено позивачу цибулини квітів у кількості 424325 штук загальною вартістю 34618,39 евро.

До Запорізької митниці 31.08.2010 року, 10.09.2010 року, 15.09.2010 року та 23.09.2010 року позивачем подавалися відповідні вантажні митні декларації та документи з метою митного оформлення вказаного вантажу, у зв'язку з тим, що митницею приймалися картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, у яких зазначалися підстави для відмови в прийнятті митної декларації. Крім цього, митницею самостійно визначена митна вартість товарів за методом № 6.

30.09.2010 року позивачем вп'яте подано вантажну митну декларацію №112000010/2010/007825 для митного оформлення вантажу у режимі імпорт. 12 жовтня 2010 року позивач звернувся з заявою до Запорізької митниці, про відмову від подальшого митного оформлення товару у зв'язку з його псуванням.

Листом від 28.10.2010 року № 07-05-19-24/6426 Запорізькою митницею надано відповідь на заяву позивача, відповідно до якого відкликання митної декларації від 30.09.2010 року № 112000010/2010/007825, яка прийнята Запорізькою митницею до митного оформлення, не допускається.

Між позивачем та Державним підприємством «Токмацький державний ветеринарно-санітарний завод» 25.10.2010 року укладено договір № 59 про знищення цибулин квітів в обсязі 12 800 кілограм, ціна знищення 0, 80 грн. за 1 кілограм, в тому числі податок на додану вартість.

26.10.2010 року Дніпропетровською обласною державною насінневою інспекцією складено акт № 1 про обстеження цибулин квітів, які завезені з Нідерландів, при обстеженні яких виявлено, що посадковий матеріал цибулин квітів по хворобам та зовнішньому виду не відповідає ГОСТ 28849-90 та ГОСТ 28850-90. Відповідно до висновків даного акту, цибулини квітів непридатні для використання як посадковий матеріал.

11.11.2010 року Запорізькою митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112000010/0/00446, відповідно до змісту якої встановлено, що 30.09.2010 року позивачем подано документи для митного оформлення товарів, а 11.11.2010 року відмовлено в митному оформленні товарів у зв'язку із зверненням декларанта про зміну митного режиму, на підставі статті 186 Митного кодексу України, та отриманням 10.11.2010 року дозволу на знищення від 01.11.2010 року.

15.11.2010 року відповідно до акту комісії, затвердженого керівником Державного підприємства «Токмацький державний ветеринарно-санітарний завод», здійснено знищення цибулин квітів в кількості 12 800 кілограм, вартість робіт із знищення - 10240,00 грн., в том числі податок на додану вартість 1706,67 грн. Цибулини квітів знищені шляхом спалення.

Відповідно до статті 72 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

Згідно із статтею 78 Митного кодексу України, митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

Статтею 80 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган зобов'язаний видавати заінтересованим особам письмове повідомлення із зазначенням причин відмови та вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення та пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Як встановлено судом, у період з 30.09.2010 року по 11.11.2010 року, тобто протягом 42 календарних днів, Запорізькою митницею не було здійснено митне оформлення імпортованого позивачем товару.

Відповідно до пункту 1 Наказу Державної митної служби України від 13.10.2010 року № 1205 «Про встановлення часових нормативів митного контролю та оформлення товарів за вантажною митною декларацією», митний контроль та оформлення товарів за вантажною митною декларацією, в якій заявлено не більше 10 товарних підкатегорій, здійснюється посадовими особами митного органу у строк, що не перевищує 2 годин.

До цього строку не включається час, необхідний для:

- проведення митних процедур поза місцем розташування митного органу згідно з частиною дванадцятою статті 71 Митного кодексу України;

- проведення митного огляду товарів відповідно до підпункту 27 пункту 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби України від 20.04.2005 №314 (далі - Порядок);

- проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів;

- розгляду запитів спеціалізованими підрозділами митного органу відповідно до підпункту 29 пункту 3 Порядку;

- надання декларантом додаткових документів, потрібних для підтвердження митної вартості відповідно до пункту 13 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766;

- надання декларантом додаткової документальної інформації про характеристики товару, які мають визначальне значення для його класифікації згідно з УКТЗЕД, відповідно до Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Держмитслужби від 07.08.2007 року № 667 (зі змінами).

Судом встановлено, що зазначені обставини при розмитненні товару позивачки були відсутні.

Посилання Запорізької митниці на те, що під час митного оформлення зазначеного товару, митний орган керувався вимогами листа Департаменту аналітичної роботи, управління ризику та аудиту Державної митної служби України від 16.08.2010 року № 17/1-10/2472-ЕП «Про посилення контролю за митним оформленням квітів» та не міг здійснити розмитнення товару позивачки без погодження Департаменту, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 2 зазначеного листа Департамент аналітичної роботи, управління ризику та аудиту Державної митної служби України з метою недопущення порушень законодавства України при митному оформленні товарів товарної групи 06 згідно з УКТЗЕД, а також для забезпечення повноти надходження коштів до держбюджету зобов'язує начальників регіональних митниць, митниць під особисту відповідальність забезпечити здійснення митного оформлення вищезазначених товарів виключно після:

- інформування Департаменту про факт надходження таких товарів в зону діяльності регіональної митниці, митниці за телефоном або ;

- здійснення митного огляду заявлених до митного оформлення товарів з повним вивантаженням, перевіркою відповідності товаросупровідним документам, якісним, кількісним та ваговим показникам;

- направлення акта на поштову скриньку Департаменту 13100 SMEO. До акта має бути внесена наступна інформація: загальна вага (нетто/брутто) товару; вага одиниці товару (окремо за кожним асортиментом, сортом, розміром тощо); загальна вага упаковки та вага одиниці кожного окремого типу (способу) упаковки; спосіб упаковки (картонні коробки, баки (відра) з водою на троллях (телегах) тощо); кількість палетів; кількість коробок (баків) на палеті; тип коробок (АА, РР тощо), кількість квітів у коробці (бакові). В разі перевезення живих зрізаних квітів з рослинами у горщиках, або при комбінованому їх перевезенні (і «сухим» і «мокрим» способом), вказувати кількість палетів, зайнятих під «сухе», «мокре» завантаження, а також кількість палетів, зайнятих під рослини у горщиках. Також, забезпечити внесення, окрім назви сорту, інформації про якісні показники, які є визначальними для відповідних квітів (для троянд - довжина стеблини, для гвоздик та хризантем - «одноголові» чи «кущеві» тощо).

- отримання письмового погодження від Департаменту.

Як встановлено судами, усі зазначені дії митницею були виконані, крім одержання погодження від Департаменту.

В матеріалах справи відсутні докази здійснення митницею будь-яких дій по отриманню зазначеного погодження від Департаменту, не була про це повідомлена також і позивачка, що призвело до необгрунтованого нерозмитнення товару позивачки протягом 42 діб.

Крім того, факт допущення протиправної бездіяльності Запорізькою митницею при розмитненні товару - цибулин квітів був встановлений також і перевіркою прокурора Ленінського району м. Запоріжжя за заявою позивачки, про що прокурор зазначив у своїй відповіді ОСОБА_2 від 25.03.2011 року.

Враховуючи, що протиправну бездіяльність щодо розмитнення товару позивачки з 30.09.2010 року було допущено безпосередньо Запорізькою митницею, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції щодо ненадання письмового погодження (або відмови) митного оформлення вантажу «цибулин квітів» в кількості 424320 штук за вантажною митною декларацією від 30.09.2010 року №112000010/2010/007825.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як встановлено судом, 30.08.2010 року Державною інспекцією з карантину рослин по Запорізькій області складено Акт №75/08-010/0185058- I, відповідно до якого регульовані шкідливі організми в цибулинах квітів не виявлено. Останній раз митний огляд цього товару було здійснено Запорізькою митницею 08.09.2010 року. Лише 26.10.2010 року Дніпропетровською обласною державною насіннєвою інспекцією було складено акт № 1, в якому зазначено, що цибулини квітів згідно ГОСТ 28849-90 та ГОСТ 28850-90 не придатні для використання як посадковий матеріал. Матеріали справи не містять будь-яких докази того, коли саме та у зв'язку з чим був пошкоджений товар в період з 30.08 2010 року по 26.10.2010 року.

Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що товар зіпсувався саме через бездіяльність Запорізької митниці в період після 30.09 2010 року та те, що ані на час поставки товару, ані на час розгляду справи в суді, позивачкою вартість товару фірмі не сплачена, тобто позивачка не понесла фактичних витрат на його придбання, отже, зазначена сума не може бути визначена як понесені позивачем реальні збитки, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди (збитків) - вартість зіпсованих цибулин квітів у розмірі 372876,96 грн.

Оскільки, відсутній причинний зв'язок між протиправною бездіяльністю Запорізької митниці в період з 30.09.2010 року та спричиненою шкодою у зв'язку з псуванням та знищенням цибулин квітів, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України 10240,00 грн. вартості послуг по знищенню цибулин квітів та 823,74 грн. вартості послуг з проведення фіто-санітарної експертизи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обгрунтованими можливо вважати вимоги щодо стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди за умови доведення реальності одержання доходів. Сам факт укладення позивачкою договорів з третіми особами не може свідчити про реальну можливість отримання доходів саме у тій сумі, яку визначено позивачем, оскільки такі договори є лише документально оформленим наміром сторін вчинити ті чи інші дії. Наявність укладених договорів не може свідчити про збитки позивачки у визначеному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності вимог про стягнення з Державного бюджету України 319821,00 грн. упущеної вигоди в якості матеріальної шкоди (збитків) заподіяних протиправною бездіяльністю Запорізької митниці.

Договором про надання послуг з митного супроводження товарів від 27.09.2009 року № 41/178/09 та додатковою угодою до нього від 01.01.2010 року № 1, актами виконаних робіт (послуг) від 23.09.2010 року № 46416 на суму у розмірі 5219,60 грн., від 15.11.2010 року № 47415 на суму у розмірі 3297,60 грн., від 27.10.2010 року № 47156 на суму у розмірі 5702,40 грн. та банківською випискою АТ «ОТР Банк» від 23.11.2010 року про рух коштів позивача підтверджується, що позивачем сплачено Закритому акціонерному товариству з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» послуги з перебування транспортного засобу в зоні митного контролю у розмірі 14219,60 грн.

Враховуючи, що період надання зазначених послуг розпочався до моменту початку заявленої позивачем бездіяльності Запорізької митниці, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що до стягнення в якості матеріальної шкоди (збитків) підлягає сума вартості послуг з перебування транспортного засобу в зоні митного контролю у розмірі 7859,36 грн., що є пропорційним періоду бездіяльності відповідача.

Оскільки, оплата за виїзд інспекторів митниці для роботи за межами ЗМК підтверджується квитанцією від 16.11.2010 року № 6491/33, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України 1957,04 грн. вартості оплати за виїзд інспекторів митниці для роботи за межами ЗМК.

В частині позовних вимог ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення з Державного бюджету України 83 160,00 грн. штрафу за простій транспортного засобу в зоні митного контролю в якості матеріальної шкоди (збитків) заподіяних протиправною бездіяльністю Запорізької митниці суд вважає їх частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 51 840,00 грн., виходячи з наступного.

Як вбачається з рахунків-фактур від 30.09.2010 року № 4/09 на суму у розмірі 32400,00 грн., від 16.11.2010 року № 2/11 на суму у розмірі 50760,00 грн., квитанцій до прибуткових касових ордерів від 30.09.2010 року № 4/09 на суму у розмірі 32400,00 грн., від 16.11.2010 року № 2/11 на суму у розмірі 50760,00 грн., позивачем на підставі доповнення до контракту від 20.08.2010 року сплачено перевізнику товару - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 штраф за простій транспортного засобу в зоні митного контролю в період з 01.09.2010 року по 16.11.2010 року у розмірі 83160,00 грн.

Враховуючи, що період, за який нараховано вищезазначені штрафні санкції, розпочався до моменту початку встановленої бездіяльності Запорізької митниці, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, стягнувши з Державного бюджету України 51840,00 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафу за простій транспортного засобу в зоні митного контролю в якості матеріальної шкоди (збитків) заподіяних протиправною бездіяльністю Запорізької митниці, який є пропорційним періоду бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів та не доведено, що існує причинно-наслідковий зв'язок між моральними стражданнями та діями відповідачів, не доведено, що саме дії відповідачів призвели до заподіяння моральних страждань позивачу, суди дійшли вірного висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційних скарг їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Запорізької митниці Міндоходів, Державної казначейської служби України, Міністерства доходів і зборів України, за участю прокуратури Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз