Справа № 813/5830/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року 10 год. 02 хв. Справа № 813/5830/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі ДАБІ України) звернулась у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить винести рішення, яким зобовязати ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП «Стрийський лісгосп») біля житлового будинку №59 по вул. І.Франка в м. Моршин Львівської області.

Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду. В судовому засіданні 14.07.2015 року відповідно до вимог ч. 3 ст. 160 КАС України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 55 КАС України, за клопотанням представника позивача, судом проведено заміну позивача у справі з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на його правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позаплановою перевіркою з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на обєкті будівництва гаражу на території ДП «Стрийський лісгосп» Стрийського району біля будинку №598 в м. Моршин Львівської області встановлено, що гр. ОСОБА_3 здійснив будівництво бетонного фундаменту під гараж розміром орієнтовно 7,55 м. без права на виконання будівельних робіт, чим порушив ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт №4/2-ф від 03.03.2014 року, протокол про адміністративне правопорушення №4/1-ф від 03.03.2014 року та винесено припис №4/1-ф від 03.03.2014 року.

У звязку з невиконанням відповідачем вимог припису, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач участі повноважного представника не забезпечив, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення відповідача та його представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2014 року №4/2-ф.

На підставі акта перевірки складено протокол №4/1-ф про адміністративне правопорушення від 03.03.2014 року та складено припис №4/1-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2014 року, яким зобовязано зупинити будівельні роботи з будівництва гаражу.

12.03.2014 року в.о начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову №4/37-ф-пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_1 у розмірі 272 грн. у зв'язку із порушенням ч. 1 ст. 96 КУпАП.

17.06.2014 року працівниками позивача проведено позапланову перевірку виконання вимог припису №4/1-ф від 03.03.2014 року, виданого ОСОБА_1, яким вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Перевіркою встановлено, що вимоги припису №4/1-ф щодо усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2014 року в частині щодо приведення об'єкта самочинного будівництва гаражу біля будинку № 59 на вул. Івана Франка в м. Моршин відповідно до вимог містобудівного законодавства, а саме ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності гр. ОСОБА_1 не виконано.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про архітектурну діяльність", проект об'єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов'язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Проект об'єкта архітектури завіряється підписом і скріплюється особистою печаткою головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають кваліфікаційний сертифікат.

Проектна документація на будівництво об'єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами охорони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами.

Проекти об'єктів архітектури затверджуються замовником. Затвердження проектів об'єктів архітектури, які споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою автора проекту, а в разі відхилення від технічних умов - за погодженням з підприємствами, установами та організаціями, які надали такі технічні умови, та замовником.

Стаття 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" вказує, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій".

В ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність", замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, серед іншого, забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 року № 3038-VI.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 Закону №3038-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також згідно з п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України, не набуває права власності на нього.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

При вирішення спору суд ураховує позицію, викладену в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва).

Так, п. 22 вищевказаної постанови передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобовязання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень відповідача, ІДАБК у Львівській області не використовувало будь-які інші заходи для усунення порушень вимог законодавства містобудівної діяльності гр. ОСОБА_1, а лише звернувся з позовом до суду про знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідачем вчиняються дії по виготовленню проектної документації на недобудований гараж, необхідності отримання якої відповідачем не заперечується.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову з наведених у ньому підстав слід відмовити.

Керуючись ст. ст., 7-14,17, 18,49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністритивного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.