Справа № 804/19225/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2015 рокусправа № 804/19225/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Придніпровська залізниця на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства „Придніпровська залізниця до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Придніпровська залізниця (далі ДП „Придніпровська залізниця) звернулося з адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі Кіровський ВДВС), у якому просило визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_1 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн. у виконавчому провадженні № 44364753.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_1 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн. у виконавчому провадженні № 44364753.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у задоволенні позову ДП „Придніпровська залізниця відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивачзвернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.05.2014 року у справі № 180/1261/14-ц позов ОСОБА_2 до ДП „Придніпровська залізниця, ОСОБА_3 та ПАТ „СГ „ТАС про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ДП „Придніпровська залізниця та ОСОБА_3 на

користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди суму 100000,00 грн..

Стягнуто з ПАТ „СГ „ТАС на користь ОСОБА_2 2 550,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.08.2014 р. державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 на виконання рішення суду відкрито виконавче провадження № 44364753 по виконавчому листу №2/180/689/14 від 17.07.2014 року про стягнення з ДП Придніпровська залізниця на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та надано строк для добровільного виконання до 18.08.2014 року.

18.08.2014 року на виконання рішення суду ДП „Придніпровська залізниця здійснило сплату боргу у розмірі 100 000 грн. з урахуванням вимог статей 167, 168 Податкового кодексу України та податкової консультації Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20 березня 2014 року № 1630/10104-36, а також податкової консультації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 03.10.2014 року № 26134/10/28-01-48-30. Сума моральної шкоди була оподаткована на загальних підставах за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 та статті 168 Податкового кодексу України, тобто за ставками 15% та 17%.

Згідно з платіжними дорученнями № 2524 та №2523 від 18.08.2014 року позивач перерахував на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 83 243,60 грн. та на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області прибутковий податок у розмірі 16 756,40 грн.

18.08.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням ДП „Придніпровська залізниця до суду із заявою про роз'яснення рішення суду.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 року по справі № 180/1261/14-ц роз'яснено, що вказана сума моральної шкоди на користь ОСОБА_2 стягнута без утримання податку й інших обов'язкових платежів.

05.11.2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС ОСОБА_1 було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням на адресу відділу ухвали суду про роз'яснення рішення суду та 06.11.2014 р. винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 25 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 25 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 1 статті 28 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що боржник у строк встановлений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду в повному обсязі не виконав, що є підставою для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року у справі № 180/1261/14-ц, з ДП „Придніпровська залізниця на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, спричиненою смертю стягнуто моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

При цьому ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року було роз'яснено зміст цього рішення, зокрема, в частині стягнення з ДП „Придніпровська залізниця на користь ОСОБА_4 100 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненню смертю, таким чином, що вказана сума стягнута без утримання податку й інших обов'язкових платежів.

Боржником 18 серпня 2014 року перераховано на користь ОСОБА_2 за платіжним дорученням № 2524 та № 2523 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 83243,60 грн., тобто у строк встановлений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду, позивачем не було сплачено у повному обсязі суму зазначену у рішенні Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.01.2014 року. Недоплата склала 16756,40 грн.

Таким чином, відповідач правомірно прийняв постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність посилань ДП „Придніпровська залізниця на положення Податкового кодексу України та перерахування на користь державного бюджету 16756,40 грн. прибуткового податку із суми моральної шкоди за виконавчим листом № 804/19225/14, тому як згідно з пунктом 8 статті 49 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 127 Податкового кодексу України відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом ІV цього Кодексу.

Підпунктами 162.1.1 та 162.1.2 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи та податковий агент.

Відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди крім:

а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю;

б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання;

в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або інших сум бюджетного відшкодування;

г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 165.1.16 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України передбачено, що дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань та викупних сум за договорами страхування. Також не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу кошти, отримані платником податку в рахунок компенсації (відшкодування) вартості майна (нематеріальних активів), примусово відчуженого державою у випадках, передбачених законом, або вартість такої компенсації, отриманої у негрошовій формі.

Таким чином, суми, отримані за рішенням суду внаслідок відшкодування платнику податку шкоди завданої здоров'ю, відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Придніпровська залізниця залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства „Придніпровська залізниця до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай