Справа № 357/9490/15-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9490/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ /з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району/ УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 08.06.2015 року інспектором ДПС ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладено на нього стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Цю постанову позивач вважає протиправною, оскільки в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, 08.06.2015 року транспортним засобом керувала його донька, співробітники ДАІ підїхали тоді, коли позивач знаходився біля автомобіля, який стояв біля будинку. Крім того, при винесенні постанови не враховано дані про особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, справу розглянуто без участі позивача, до уваги не прийнято його пояснення. Позивач просив суд визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 523187 від 08.06.2015 року протиправною та скасувати її.

В суді позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що 08.06.2015 року він спільно з інспектором ВДАІ ОСОБА_3 ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби , близько 22 год.20 хв. вони побачили, що транспортним засобом керує чоловік в нетверезому стані, на службовому автомобілі вони їхали позаду транспортного засобу позивача, намагаючись його зупинити, позивач зупинив автомобіль біля будинку, вони підїхали зразу ж за ним, запросили його до службового автомобіля, де попросили надати документи про особу та документи на автомобіль, від чого позивач відмовився, їхня розмова з позивачем зафіксована на відеокамеру, потім разом з позивачем вони поїхали до Білоцерківського ПНТМО для проведення огляду позивача на стан спяніння, де було складено протокол про адмінправопорушення, від підпису на протоколі позивач відмовився. Постанова за результатами розгляду цієї справи винесена правомірно, з дотриманням всіх вимог діючого законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, наданий відповідачем відеозапис, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 08.06.2015 року інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ПС2 № 523187 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ним п. 2.1 «б» ПДР України, а саме за те, що він 08.06.2015 року о 22 год.20 хв. в с.Фурси по вулиці Ювілейній керував автомобілем НОМЕР_1 без реєстраційних документів на даний транспортний засіб, що слідує з копії вказаної постанови .

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса /договору/ обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /страхового сертифіката «Зелена картка»/, що тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказано в п. 2.1 «б» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон.

Відповідно до ст.251 КпАПУ доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку підставою для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є фіксування правопорушення в протоколі про адмінправопорушення.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 593020, його складено 08.06.2015 року о 23 год.30 хв. відповідачем по справі, в протоколі викладено обставини вказаного вище правопорушення, позивач від підпису на протоколі категорично відмовився, про що зазначено в протоколі і що засвідчили своїми підписами два свідки.

За ч.1 ст.256 КпАПУ у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В даному протоколі вказано всі необхідні відомості.

Як передбачено ст.245 КпАПУ, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає необгрунтованими посилання представника позивача на те, що оскаржувану постанову винесено за відсутності доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Як вказано вище в постанові, одним із доказів по справі є протокол про адміністративне правопорушення, в якому відображено фактичні дані, що мають значення для вирішення даної справи.

Крім того, відповідачем до суду надано відеозапис, на якому зафіксовано пояснення позивача, надані працівникам ДАІ щодо обставин даного правопорушення.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про міліцію» для виконання покладених обовязків працівникам міліції надається право проводити фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку, як допоміжний засіб попередження протиправих дій та розкриття правопорушень.

Сам позивач в суді не оспорював того факту, що він дійсно не надав працівникам ДАІ реєстраційні документи на транспортний засіб, оскільки ці документи знаходилися у його дочки.

Відповідачем надано суду також копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

Як вбачається зі змісту цієї постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він 08.06.2015 року о 22 год.20 хв. в с. Фурси по вулиці Ювілейній керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія.

При розгляді цієї справи судом було встановлено, що саме ОСОБА_1, а не його дочка, як стверджує позивач, керував вказаним вище транспортним засобом о 22 год.20 хв. в селі Фурси по вулиці Ювілейній.

За ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд приходить до висновку, що факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, підтверджено в судовому засіданні належними доказами.

При вирішенні спору судом не можуть прийматися до уваги посилання представника позивача на те, що протокол про адмінправопорушення було складено не за місцем вчинення правопорушення, а оскаржувану постанову винесено без участі позивача, він був позбавлений можливості надавати пояснення, а тому постанова про притягнення позивача до адмінвідповідальності є протиправною.

За положеннями ст.259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, порушника може бути доставлено в міліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, чи громадського пункту з охорони громадського порядку працівником міліції, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю - до органів Служби безпеки України її співробітником.

При вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в міліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

В судовому засіданні було встановлено, що скласти протокол на місці вчинення правопорушення було неможливо, оскільки позивач не повідомляв даних про свою особу, не надавав жодних документів працівникам ДАІ, а тому протокол складено тоді, коли особу позивача було встановлено, постанова про притягнення позивача до адмінвідповідальності винесена зразу ж після оформлення протоколу, час розгляду справи зазначений в протоколі, пояснення позивачем були надані і зафіксовані відокамерою, на що вказано вище, копію постанови позивачу надіслано рекомендованим листом, про що є відмітка в постанові.

За ст.293 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову було винесено уповноваженою особою в межах її компетенції, вид адмінстягнення обрано в межах санкції статті КУпАП, факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами, посадовою особою при винесенні постанови було з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не було також порушено порядок і строки розгляду справи.

Отже, підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності серії ПС2 № 523187 суд не вбачає і відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 126, 245, 251, 256, 258, 259, 269, 280,293 КУпАП , п. 2.1 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 /зі змінами/, ст.ст.6,17,18, 72, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5