Справа № 820/1710/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р. Справа № 820/1710/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/1710/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач), у якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 10.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі акту №58/20-30-22-01/34332879 від 15.01.2015 року "Про результати проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ ТБ "Тайфун-2000" () щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "СВІТ ОЛІЯ" () за період квітень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень 2014 року", висновки якого є необґрунтованими та незаконними, а тому оскаржуване рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 р. та винести нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування обставин, неправильну оцінку доказів, що призвело до невірного вирішення справи.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Довідки з Єдиного держаного реєстру підприємств та організацій України №672871 Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" зареєстровано як юридична особа 05.04.2006 року за кодом , позивач перебуває на податковому обліку з 05.04.2006 року за №16190.

На адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" податковим органом направлено запит №19014/10/20-30-22-05 від 24.11.2014 року із вимогою надати пояснення та їх документальне підтвердження щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "СВІТ ОЛІЯ" за квітень 2014 року, серед іншого, вказати, на підставі яких угод проведено придбання, чим підтверджується придбання товарів, робіт послуг, за рахунок кого проведено транспортування (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікати походження товару, довіреності, тощо).

Позивачем надано відповідь №71 від 11.12.2014 року на запит №19014/10/20-30-22-05 від 24.11.2014 року пояснення та документальне підтвердження, а саме: копії податкових, видаткових накладних, банківських виписок та рахунків на оплату (на 30 аркушах).

На підставі Наказу начальника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №2704 від 25.12.2014 року "Про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ ТБ "Тайфун-2000" ()" фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт №58/20-30-22-01/34332879 від 15.01.2015 року "Про результати проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ ТБ "Тайфун-2000" () щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "СВІТ ОЛІЯ" () за період квітень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень 2014 року" (далі по тексту - ОСОБА_3, акт перевірки).

Позивачем надано до податкового органу заперечення (вих.№29 від 30.01.2015 року) на акт Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №58/20-30-22-01/34332879 від 15.01.2015 року, відповідачем на адресу позивача надіслано лист №1816/10/20-30-22-01-23 від 05.02.2015 року "Про розгляд заперечення ТОВ ТБ "Тайфун-2000" () до акту №58/20-30-22-01/34332879 від 15.01.2015 року.

На підставі висновків акту перевірки податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.02.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.02.2015 року, суд першої інстанції виходив з висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Між тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Виходячи з позиції контролюючого органу, ТОВ ТБ "Тайфун-2000" допущено порушення вимог п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України внаслідок документального не підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ "СВІТ ОЛІЯ" за перевірений період.

Досліджуючи правомірність формування податкового кредиту ТОВ ТБ "Тайфун-2000" за перевірений період, колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов'язань та виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного документу.

Судом першої інстанції при наявності таких первинних документів, як податкові накладні, не було встановлено фактичне вчинення правочинів, виконання їх умов в межах господарської діяльності. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Із врахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 10.02.2015 року відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги позивача щодо його скасування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що проведенню перевірки та прийняттю оскаржуваного повідомлення рішення передували запит відповідача на адресу позивача №19014/10/20-30-22-05 від 24.11.2014р. про надання пояснень та їх документального підтвердження взаємовідносин позивача з TOB «СВІТ ОЛІЯ» у квітні 2014 року та відповідь позивача на цей запит від 11.12.2014р. (а.с. 9-11).

При цьому перелік документів, що були надані позивачем відповідачу на його запит містить всю первинну документацію по цим господарським операціям, а саме: копії податкових накладних №50 від 09.04.2014 року, №71 від 10.04.2014 року, №92 від 12.04.2014 року, №95 від 13.04.2014 року, №118 від 16.04.2014 року, №119 від 16.04.2014 року, №146 від 18.04.2014 року (а.с.28-34); копії видаткових накладних №445 від 09.04.2014 року, №462 від 10.04.2014 року, №495 від 12.04.2014 року, №496 від 13.04.2014 року, №526 від 16.04.2014 року, №527 від 16.04.2014 року, №575 від 18.04.2014 року (а.с.41-47).

На підтвердження оплати отриманого за договором товару позивачем надано копії платіжних доручень №589 від 29.04.2014 року, №507 від 16.04.2014 року, №575 від 25.04.2014 року, №576 від 25.04.2014 року, №577 від 28.04.2014 року (а.с.98-102).

Документи, що супроводжували господарчі правовідносини позивача з постачальником, але не фіксувались у регістрах бухгалтерського обліку та не спричиняли змін у податковому обліку (якісні посвідчення, експлуатаційні дозволи, угоди з іншими контрагентами, ТТН та т.і.), або не були пов'язані безпосередньо з визначеним у запиті контра гентом, цілком правомірно не надавались підприємством у інформації на зазначений за пит.

Окрім того, висновки суду першої інстанції про відсутність у позивача на дату отримання запиту окремих документів спростовуються наступним.

Як свідчать матеріали справи, умовами укладеного TOB ТБ «Тайфун-2000» договору з постачальником олії соняшникової TOB «СВІТ ОЛІЯ», а потім й з її покупцем - Компанією OLEOS TRADING LIMITED (ОСОБА_4), не передбачалось прийняття зобов'язань TOB ТБ «Тайфун-2000» на організацію або виконання перевезення сировини та розвантажувальних робіт.

Так, постачання олії від TOB «СВІТ ОЛІЯ» відбувалось на умовах СРТ (Інкотермс -2000) на адресу вантажоодержувача TOB МП «Термінал «Укрхарчозбутсировина» Миколаївська обл., с.Галіциново вул. Набережна, 27.

Зобов'язання по транспортуванню олії на Термінал покладено на TOB «СВІТ ОЛІЯ» (умови СРТ).

Перевезення олії на Термінал здійснювалось в автоцистернах різними автомобільними перевізни ками, про що свідчать ТТН, надані до матеріалів справи, у яких зазначено: перевізник - TOB «Нікспецтранс», або ФОП ОСОБА_5, або TOB «Гермес-автотранс», або «Югевротранс»; вантажовідправник - TOB «СВІТ ОЛІЯ»; вантажоодержувач - TOB НП «Термінал - УПСС» по контракту №080414/02 від 08.04.14 між TOB ТБ «Тайфун-2000» та OLEOS TRADING LIMITED в квоту LDC.

Перехід права власності на продукцію від постачальника покупцю здійснювався на Терміналі у момент її постачання, тобто оформлення сторонами накладних після перевірки якості, процедур виміру маси та зливу з автоцистерн у ємкості Терміналу.

Згідно умов контракту з Компанією OLEOS TRADING LIMITED (ОСОБА_4) на експорт ці єї олії, в пункті 6.1 контракту зазначено, що базис поставки СРТ (транспортування оплачено до ...) TOB МП «Термінал «Укрхарчозбутсировина», вантажоодержувач: TOB МП «Термінал «Укрхарчозбутсировина», адреса вивантаження Миколаївська область, Жовтневий р-н, с. Галіциново, вул. Набережна,27.

Наведене свідчить про те, що TOB ТБ «Тайфун-2000» ні у якості покупця олії соняшникової, ні у якості її експортера не був суб'єктом транспортних перевезень, а тому і не приймав участі у оформленні ТТН та не отримував належних екземплярів ТТН, які згідно з вимогами Правил перевезення вантажів авто мобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, мають бути у Перевізника, Вантажовідправника та Вантажоодержувача.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладеного договору та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України, тобто підстави вважати зазначені податкові документи недійсними відсутні.

Також колегія суддів зазначає, що згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач, фактично, кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків. Проте згідно приписів ст. 234 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Відповідач не навів посилання на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, податковий орган, перекручуючи норми чинного законодавства України, невірно їх застосовує в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів. За відсутності фактів, що відповідно до законодавства свідчили б про нікчемність укладених угод, інших доказів та обґрунтувань недійсності укладених позивачем правочинів, а тим більш, їх нікчемності відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність реальності здійснення позивачем по господарським операціям з ТОВ "СВІТ ОЛІЯ" та неправомірність формування податкового кредиту по цим операціям.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено факт порушення ТОВ ТБ "Тайфун-2000" вимог податкового законодавства та правомірність податкового повідомлення-рішення від № від 10.02.2015 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ ТБ "Тайфун-2000".

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції невірно були встановлені фактичні обставини та надана оцінка наявним у справі документам, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2015р. по справі № 820/1710/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 10.02.2015 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок "Тайфун-2000" суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлений 20.07.2015 р.