Справа № 423/327/15-а
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/327/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 р. м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Мазура М.В., при секретарі судового засідання Соловйовій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його призначити позивачу пенсію за віком, посилаючись на наступне. Так, 23.10.2014 року позивач звернувся до УПФУ в Попаснянському районі із заявою про призначення йому пенсії, проте рішенням від 20.01.2015 року йому було відмовлено в призначенні пенсії. Зазначене рішення мотивовано тим, що позивач не надав довідку про заробітну плату за період роботи з 26.07.1980 р. до 31.12.1982 р. та з 01.01.1998 р. до 06.08.1998 р., а також наказ про атестацію робочого місця за період з 1994 р. по 23.08.2002 р. (неможливо встановити, чи первинно проведена атестація робочого місця 23.08.2002 р чи вдруге, що впливає на розрахунок пільгового стажу). Не погоджуючись із цим рішенням, позивач зазначає, що в його трудовій книжці є всі необхідні записи, що підтверджують характер виконуваної роботи та умови праці, а також безпосередню зайнятість упродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на оформлення пенсії за віком. Крім того, позивач посилається на те, що надав відповідачу довідки від 06.05.2005 року №7 і №8, які уточнюють особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пенсії. Позивач зазначає, що не може отримати довідку про заробітну плату, яку вимагає відповідач, оскільки архів підприємства знаходиться в м.Первомайськ, яке на даний час контролюється незаконними збройними формуваннями. На думку позивача, необґрунтованим є посилання відповідача на відсутність відомостей щодо проведення атестації робочого місця, адже згідно чинного законодавства відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочого місця покладається на керівника підприємства, а тому те, що вона не була проведена, не може позбавляти громадянина права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У судовому засіданні позивач надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що в трудовій книжці позивача відсутні записи, що підтверджують пільговий стаж, позивачем не надано уточнюючу довідку підприємства. Крім того, як зазначив представник відповідача, позивач не надав повного пакету документів для підтвердження пільгового стажу Комісією при головному управлінні ПФУ в Луганській області в порядку, передбаченому постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 року №18-1 (зокрема, не надано довідку про заробітну плату за періоди з 26.07.1980 року по 31.12.1982 р. та з 01.01.1988 р. по 06.08.1998 р., а також наказ про атестацію робочого місця за період з 1994 р. по 23.08.2002 р.). Таким чином, документи позивача не направлялися до Комісії при головному управлінні ПФУ в Луганській області для підтвердження пільгового трудового стажу. При цьому представник відповідача зазначив, що наявність необхідного загального трудового стажу ОСОБА_1 не заперечується.

Аналогічні доводи містяться в письмових запереченнях відповідача.

Вислухавши сторони, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 23.10.2014 року (а.с.41).

Рішенням управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 20.01.2015 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.13 «з» Закону України «Про пенсійне забезпечення» гр. ОСОБА_1» (а.с.9-10) позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Зазначене рішення мотивовано тим, що в трудовій книжці позивача відсутні записи, що підтверджують пільговий стаж, позивачем не надано уточнюючу довідку підприємства; крім того, позивач не надав довідку про заробітну плату за період роботи з 26.07.1980 р. до 31.12.1982 р. та з 01.01.1998 р. до 06.08.1998 р., а також наказ про атестацію робочого місця за період з 1994 р. по 23.08.2002 р. (неможливо встановити, чи первинно проведена атестація робочого місця 23.08.2002 р чи вдруге, що впливає на розрахунок пільгового стажу), у звязку з чим документи позивача не направлялися до Комісії при головному управлінні ПФУ в Луганській області для підтвердження пільгового трудового стажу.

Разом із тим, згідно записів у трудовій книжці позивача (а.с.22-24), ОСОБА_1 працював водієм у Первомайському АТП 12670 (перейменоване в АТП 20971, потім в АТП 10971) з 26.07.1980 р. до 06.08.1998 р. (записи 5,7). Крім того, в трудовій книжці міститься запис №6 від 20.08.1992 р. наступного змісту: «Пільговий стаж водія вантажного а/м зайнятого на технологічних перевезеннях породи відраховується з 27.07.1980 р. до 3.07.1998 р.» (підстава наказ №220 «а» від 20.08.1992 р.). При цьому за очевидними зовнішніми ознаками (істотна відмінність почерку та кольору чорнил) можна зробити висновок, що остання дата в указаному записі («3.07.1998 р.») була дописана до першої частини запису пізніше, зокрема, під час звільнення 06.08.1998 року.

У судовому засіданні досліджено довідку №7 від 06.05.2005 року, «яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення пенсії», видану підприємством за підписами голови правління ВАТ «АТП - 10971» ОСОБА_2 та начальника відділу кадрів ОСОБА_3 (а.с.11). Згідно довідки ОСОБА_1 «дійсно працював у ВАТ «Первомайське АТП - 10971» з 26.07.1980 р. до 30.04.1996 р. 15 років 09 міс. 04 дні на посаді водія автомобіля КАМАЗ, вантажопідйомністю 10 тон, зайнятого в технологічному процесі зі шкідливими й тяжкими умовами праці на транспортуванні гірнича маси, з повним робочим днем, згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Довідка видана на підставі: 1. Розрахункових відомостей. 2. Табелів обліку робочого часу. 3. Особової картки ф. Т-2 з обліку особового складу. 4. Протоколу №7 від 06.05.2005 р. засідання комісії ВАТ «АТП - 10971».

Згідно довідки підприємства №8 від 06.05.2005 року (а.с.12) за період роботи ОСОБА_1 у ВАТ «АТП - 10971» з 26.07.1980 р. до 30.04.1996 р. в якості водія а/м «КАМАЗ» страйків на підприємстві не було, безкоштовними відпустками не користувався. Довідка видана на підставі розрахункових відомостей про нарахування заробітної плати та особової картки ф. Т-2 з обліку особового складу.

Згідно протоколу №7 від 06.05.2005 року засідання комісії Первомайського ВАТ «АТП 10971» про встановлення пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пільгової пенсії, повязаного з перевезенням породи на вугільних підприємствах, що надає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 25.03.1992 р. (а.с.14-15) було підтверджено пільговий стаж ОСОБА_1, повязаний з вивозом породи на шахтах міста з 26.07.1980 р. до 30.04.1996 р.

Згідно архівної довідки від 30.10.2014 року (а.с.19) ОСОБА_1 працював водієм у ВАТ «Первомайське АТП №10971» з 26.07.1980 р. до 06.08.1998 р. та йому надавалися відпустки без збереження заробітної плати в періоди з 01.05.1996 р. по 31.05.1996 р., з 01.01.1997 р. по 31.03.1997 р., з 01.04.1997 р. по 28.04.1997 р., з 01.05.1997 р. по 31.05.1997 р., з 01.06.1997 р. по 30.06.1997 р., з 01.07.1997 р. по 31.07.1997 р., з 01.08.1997 р. по 30.08.1997 р.. з 16.09.1997 р. по 30.09.1997 р., з 01.10.1997 р. по 31.10.1997 р., 01.11.1997 р. по 30.11.1997 р., 01.12.1997 р. по 05.12.1997 р., з 17.12.1997 р. по 31.12.1997 р., з 04.01.1998 р. по 28.01.1998 р.

Інформація, наведена в зазначеній архівній довідці узгоджується з інформацією, що міститься в особовій картці форми Т-2 (а.с.20-21).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24-26) в реєстрі міститься запис від 01.03.2007 року про припинення юридичної особи ВАТ «Первомайське автотранспортне підприємство - 10971» за судовим рішенням, дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні.

У судовому засіданні також було досліджено довідку про заробітну плату для обчислення пенсії з 01.01.1983 р. до 31.12.1987 р. (а.с.13), архівну довідку про заробітну плату за 1983-1987 роки (а.с.25), наказ №37 від 23.08.2002 р. про результати атестації робочих місць (а.с.16-18),

Крім того, у судовому засіданні було досліджено оригінал пенсійної справи ОСОБА_1, в якій містяться всі вищезазначені документи.

Відповідно до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на те, що згідно записів у трудовій книжці позивача (а.с.22-24), ОСОБА_1 працював водієм у Первомайському АТП 12670 (перейменоване в АТП 20971, потім в АТП 10971) з 26.07.1980 р. до 06.08.1998 р. (записи 5,7); крім того, в трудовій книжці міститься запис №6 від 20.08.1992 р. наступного змісту: «Пільговий стаж водія вантажного а/м зайнятого на технологічних перевезеннях породи відраховується з 27.07.1980 р. до 3.07.1998 р.» (підстава наказ №220 «а» від 20.08.1992 р.).

Таким чином, у трудовій книжці позивача міститься запис, що підтверджує наявність пільгового стажу роботи. Оцінюючи цей запис, суд виходить із того, що він був здійснений до прийняття Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», що містить формальні вимоги стосовно записів у трудовій книжці в тих випадках, коли працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах (п.2.14). У звязку з цим формальна невідповідність цього запису вимогам указаної норми не може бути підставою визнання цього запису недійсним, адже Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена Постановою Деркомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 р., яка діяла на момент вчинення запису №6 в трудовій книжці позивача, не містила відповідних вимог.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що за очевидними зовнішніми ознаками (істотна відмінність почерку та кольору чорнил) можна зробити висновок, що до першої частини запису («Пільговий стаж водія вантажного а/м зайнятого на технологічних перевезеннях породи відраховується з 27.07.1980 р. до»), здійсненого 20.08.1992 р., пізніше (найбільш імовірно в момент звільнення) зроблено допис «3.07.1998 р.», що ставить під сумнів точність інформації щодо кінцевої дати, до якої відраховується пільговий трудовий стаж позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Згідно п.1 даного Порядку Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до чинної на даний момент редакції п. 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

З огляду на це, суд враховує те, що позивач надав відповідачу довідку №7 від 06.05.2005 року, «яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення пенсії», видану ВАТ «АТП - 10971». При цьому на момент видачі цієї довідки Постанова КМУ від 12.08.1993 р. №637 діяла в іншій редакції, що не містила додатку №5 із формою довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена довідка відповідає вимогам п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 р. №637 в редакції, що діяла на момент її видачі, а тому відповідач повинен був врахувати її при прийнятті рішення про .

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Згідно ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони (серед іншого): «3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; … 6) розсудливо».

Керуючись наведеними вище правовими нормами та практикою ЄСПЛ, суд вважає, що рішення відповідача від 20.01.2015 р. "Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 13 «з» Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр. ОСОБА_1" не відповідає вимогам, викладеним в пунктах 3,5,6 ст.2 КАС України. Зокрема, на переконання суду, з урахуванням наявності в трудовій книжці позивача запису №6, що підтверджує пільговий трудовий стаж позивача, поданої позивачем довідки №7 від 06.05.2005 року, «яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення пенсії», виданої ВАТ «АТП - 10971» на підставі та у відповідності з положеннями законодавства, яке діяло на момент її видачі, а також інших документів, що містяться в матеріалах пенсійної справи та були досліджені в судовому засіданні, які підтверджують зміст зазначеної вище довідки (а саме: довідка ВАТ «АТП 10971» №8 від 06.05.2005 р., протокол №7 від 06.05.2005 року засідання комісії Первомайського ВАТ «АТП 10971» про встановлення пільгового стажу ОСОБА_1, архівна довідка від 30.10.2014 року, особова картка форми Т-2), відповідач повинен був згідно вимог п. «з» ст.13, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 1,3,20 Постанови КМУ від 12.08.1993 р. №637 прийняти рішення щодо призначення позивачу пенсії.

На відміну від цього, вимоги відповідача щодо надання позивачем інших довідок з урахуванням того, що ВАТ «Первомайське автотранспортне підприємство - 10971» було ліквідовано в 2007 році, а його архіви залишилися на території м.Первомайськ, яке контролюється незаконними збройними формуваннями, завідомо є такими, що не можуть бути виконаними без надзвичайно високого ризику для життя та здоровя позивача або інших осіб. Отже, такі дії відповідача роблять право ОСОБА_1 на тримання пенсії згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неефективним і таким, що завідомо не може бути реалізованим на практиці, що становить порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. № 18-1 застосовується лише в разі неможливості надати уточнюючу довідку (яку в даному випадку позивачем було надано) у разі ліквідації підприємства без правонаступника. У звязку з цим суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача на те, що позивачем не було додаткові довідки, необхідні для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах в порядку, визначеному постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. № 18-1, тим більше, що висновок про недостатність документів для підтвердження такого стажу зробив саме відповідач, а не комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, передбаченою цим порядком.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Беручи до уваги те, що позов містить вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, але не містить вимоги про визнання протиправним безпосередньо рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, суд з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне визнати протиправним також відповідне рішення відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області від 20.01.2015 р. "Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 13 «з» Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр. ОСОБА_1".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно п. «з» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу його звернення до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області із відповідною заявою, тобто з 23 жовтня 2014 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови у повному обсязі відкладається до 06.07.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В. Мазур