Справа № 804/2212/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" червня 2015 р. справа № 804/2212/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з додаткової відповідальністю "Електропівденмонтаж-3"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі №804/2212/14

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Електропівденмонтаж-3"

до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області,

треті особи - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська міська рада,

про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов'язати відповідача прийняти податкові декларації з плати за землю за 2010 та 2011 роки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що факт продажу зазначеного нерухомого майна не доводить обґрунтованості позовних вимог позивача, оскільки з часу продажу нерухомого майна та до часу подачі уточнюючих декларацій з плати за землю за 2010-2011 роки минуло більше ніж 1095 днів та позивачем не було зазначено причин не подання уточнюючих розрахунків до моменту сплину 1095-денного строку.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що тільки у березні 2014 року після ознайомлення з Постановою Верховного суду України по справі №21-59а10 від 24.12.2010 р. стало зрозуміло, що ТДВ "Електропівденмонтаж-3" з 21.08.2010 р. з моменту продажу більшої частини будівель та споруд має право на подання уточнюючих декларацій за 2010 р. та 2011 р. на оплату земельного податку за користування тільки частиною земельної ділянки площею 0,8568 га, якою фактично користується. Також зазначає, що вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська, висновки якого змушений був виконувати, є поважною причиною пропущення строку подання уточнюючих декларацій за 2010 р. та 2011 р.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали, просили

постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 19.08.2003 р. між ВАТ "Електропівденмонтаж-3" (орендар) (правонаступником якого є ТДВ "Електропівденмонтаж-3") та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20 річчя Перемоги, 77.

Зазначений договір вважається розірваним з часу набуття чинності рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 року, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм, граничний термін подання податкових декларацій з плати за землю за 2010 р. - 22.02.2010 р. (20.02.2010 р. - вихідний день (субота)), за 2011 р. - 21.02.2011 р. (20.02.2011 р. - вихідний день (неділя)).

Граничний термін подання ТДВ "Електропівденмонтаж-3" уточнюючих декларацій з плати за землю в межах 1095 денного строку, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, за 2010 рік сплинув в лютому 2013 року, за 2011 рік сплинув в лютому 2014 року.

Згідно супровідних листів ТДВ "Електропівденмонтаж-3" уточнюючі декларації з плати за землю за 2010 р. та 2011 р. були подані 27.03.2014 р., що є пропущенням ТДВ "Електропівденмонтаж-3" 1095-денного строку подання платником податку уточнюючого розрахунку (уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2010-2011 р.).

Доводи позивача про те, що вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська є поважною причиною пропущення строку подання уточнюючих декларацій за 2010-2011 роки не можуть прийняті колегією суддів до уваги, оскільки Податковий кодекс України не передбачає можливості поновлення строку подання уточнюючих розрахунків.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з додаткової відповідальністю "Електропівденмонтаж-3" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі №804/2212/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун