Справа № 808/7302/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 808/7302/14 (ДО/808/698/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі №808/7302/14 (ДО/808/698/14) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське шахтопрохідницьке управління» до Добропільське обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Добропільське шахтопрохідне управління» звернулось до суду з адміністративним позовом визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішення Добропільської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області від 21.07.2014 року №, від 21.07.2014 року №, від 11.08.2014 року №/9415, від 11.08.2014 року №/9416.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях податкового органу, зроблені з огляду на господарську діяльність контрагента позивача, тому прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення рішення є незаконними та необґрунтованим та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 21.07.2014 року №, №, від 11.08.2014 року №/9415, №/9416.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що податковий орган прийняв законні та обґрунтовані податкові повідомлення рішення про донарахування позивачу сум грошових зобовязань з податку на прибуток та податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій за правопорушення в сфері оподаткування, які виявлені під час здійснення податкової перевірки, у звязку з чим, підстави для скасування податкових повідомлень рішень, на думку відповідача, відсутні.

Від відповідача 09.07.2015 року надійшло клопотання про перенесення розгляду справи з метою надіслання справи до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області для ведення справи в суді.

Колегія суддів порадившись на місці, з урахуванням дати отримання відповідачем повістки про виклик у судове засідання 13.05.2015 року, дійшла висновку про те, що зазначені відповідачем підстави для перенесення розгляду справи не є поважними, а відтак клопотання не підлягає задоволенню.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 20.06.2014 по 26.06.2014 року посадовими особами Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське шахтопрохідницьке управління» з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Євроспецснаб» з період з 01.05.2013 року по 30.06.2013 року та з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 04.07.2014 року №353/22-0/36209829.

Перевіркою ТОВ «Добропільське шахтопрохідницьке управління» з ТОВ «Євроспецснаб» не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Добропільське шахтопрохідницьке управління» з ТОВ «Євроспецснаб» за період з 01.05.2013 року по 30.06.213 року та з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року.

Встановлено порушення:

Норм п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України №2755-УІ, п. 2 ст. 3 Закону України №996-ХІУ, в результаті чого, завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за період травень червень, вересень грудень 2013 року на суму 10326 грн.,

Норм. 138.1, п. 138.8 ст. 138 ПК України від 2755-УІ, встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій, що призвело до завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування на суму 51633 грн., та заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 9810.00 грн..

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

Також, у період з 16.07.2014 по 18.07.2014 посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Добропільське шахтопрохідницьке управління" з питання повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Євроспецснаб" за період з 01.07.2013 по 31.08.2013, результати якої оформлено актом перевірки від 24.07.2014 № 384/22-0/36209829.

Перевіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ "Добропільське шахтопрохідницьке управління" та ТОВ "Євроспецснаб" за період з 01.07.2013 року по 31.08.2013 року.

За змістом Акту перевірки податковий орган дійшов висновку про такі порушення ТОВ "Добропільське шахтопрохідницьке управління":

норм п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, п. 2 ст. 3 Закону України № 996-XIV, позивачем завищено суму податкового кредиту на додану вартість за період липень-серпень 2013 року на суму 3002,40 грн.;

норм п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій, що призвело до завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 15012,00 грн. та заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 2852,28 грн.

На підставі зазначених актів перевірок податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 21.07.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 12908,00 грн., з яких: 10326,00 грн. - за основним платежем, 2582,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 21.07.2014 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 12263,00 грн., з яких: 9810,00 грн. - за основним платежем, 2453,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) .

від 11.08.2014 року № /9416, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4503,00 грн., з яких: 3002,00 грн. - за основним платежем, 1501,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 11.08.2014 року № /9415, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 4278,00 грн., з яких: 2852,00 грн. - за основним платежем, 1426,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Правомірність та обґрунтованість вказаних податкових повідомлень рішеня є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та його контрагентом укладено договір, за наслідками якого сформовано податкову звітність з податку на прибуток та податку на додану вартість у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, що свідчить про достатність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваних ППР.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку, визначені ст.139 ПК України.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у звязку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що між позивачем та ТОВ "Євроспецснаб" укладено договір поставки № 1 від 28.01.2013 (а.с.63 том 1).

За умовами вказаного договору ТОВ "Євроспецснаб" (постачальник) зобов'язується поставити продукцію відповідно до попередніх заявок отримувача (позивача в даній справі).

Протягом травня-грудня 2013 року позивач придбавав у ТОВ "Євроспецснаб" запасні частини, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкових накладних, рахунків - фактур, витратних накладних (а.с.64-87 том 1).

Розрахунки між сторонами проведені в безготівковій формі (а.с.88-103 том 1).

Судом встановлено, що запасні частини отримувалися працівниками позивача у ТОВ "Євроспецснаб" згідно виданих довіреностей. Зважаючи, що придбані запасні частини невеликого розміру, перевезення здійснювалося безпосередньо працівниками, які отримали запасні частини.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії журналів обліку виданих довіреностей за період травень-грудень 2013 року, з яких вбачається, що позивачем видавалися довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Євроспецснаб" (а.с.43-50 том 1).

Суми ПДВ по господарських операціях позивач з ТОВ "Євроспецснаб" включено до податкового кредиту відповідних періодів, витрати на придбання запасних частин включено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбавав у ТОВ "Євроспецснаб" товари для використання в своїй господарській діяльності, а зокрема, для виконання ремонтно-налагоджувальних робіт для ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" (а.с.104-278 том 1, а.с.51-195 том 2).

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обовязкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Щодо доводів ДПІ про неналежне оформлення позивачем товарно-транспортних накладних, які б свідчили про факт транспортування товарів від ТОВ «Євроснаб» до складу покупця, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відсутність або певна невідповідність товарно-транспортних накладних не позбавляє господарські операції їх реального змісту, з урахуванням наявних видаткових накладних, оплати за поставлений товар (послуги) та подальшого використання товару у власній господарській діяльності платника податків, що у своїй сукупності підтверджує отримання товару (послуг) і як наслідок наявність у платника права на формування податкового кредиту. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обовязки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Євроснаб», наслідком яких є придбання товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, отримані за рахунок договорів, укладених позивачем з означеними контрагентами, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі №808/7302/14 (ДО/808/698/14) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко