Справа № 818/219/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2015 р. м. Київ К/800/68600/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Мороза В.Ф.,

суддів: Донця О.Є.,

Логвиненка А.О.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М

за участю представника відповідача - Борисова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської митниці на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.. Фрунзе» (надалі - товариство)

до Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Митниця) та Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області

про визнання протиправним рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним рішення Митниці від 28 листопада 2012 року № 805130000/2012/011831/1 про відмову прийняти митну декларацію, скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації від 21 вересня 2012 року № 805130000/2012/011816 (далі - картка відмови) і стягнути з Державного бюджету Україну надміру сплачені суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) в розмірі 17 719 грн. 80 коп. та 88 599 грн. ввізного мита.

Вважає, що Митниця всупереч частині першій статті 36, статті 43 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - МК), пунктам 2.4, 3.1, 3.2, 5.3, 6.1, 7.4, 9.1, 9.3 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, ратифікованої Законом України від 6 липня 2011 року № 3592-VІ, безпідставно поставила під сумнів правильність заповнення графи 8 Сертифіката про походження товару за формою СТ-1 від 14 вересня 2012 року № 1608887 (відсутнє маркування ТУ) (далі - Сертифікат) та зауваження до відомостей, що вказані в акті експертизи Торгово-промислової палати Російської Федерації від 30 серпня 2012 року № 026-03-00338 (далі - акт експертизи), внаслідок чого відмовилася прийняти подану ПАТ декларацію митної вартості від 21 вересня 2012 року № 805130000/2012/011816 і додані до неї зовнішньоекономічний контракт від 27 березня 2011 року № 60-033/2012, оригінал Сертифіката, акт експертизи для митного оформлення в режимі імпорту та випуску на митну територію України магнітного підвісу КМП ДК-16С ТАИК.656443.027ТУ, ТАИК.684456.021 (далі - товар) зі сплатою митних платежів за преференційними ставками. При цьому Митниця видала картку відмови від 21 вересня 2012 року № 805130000/2012/00414, у зв'язку з чим товариство, щоб випустити товар у вільний обіг на митну територію України, вимушено сплатило митні платежі за повними, а не преференційними ставками Митного тарифу України, що потягло надмірну їх сплату.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 11 березня 2013 року відмовив у задоволенні позову товариства.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 12 червня 2013 року скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нове рішення - про повне задоволення позову. Апеляційний суд визнав протиправними рішення і дії Митниці щодо документів про країну походження товарів і, посилаючись на пункт 1 статті 301 МК та підпункт 5 пункту 9 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України, постановив стягнути з Державного бюджету України надміру сплачені суми митних платежів в означених у позовній заяві розмірах.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, митниця звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам, судова колегія вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.09.2012 р. публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" подана до Сумської митниці Державної митної служби України митна декларація №805130000/2012/011816 від 21.09.2012р. для митного оформлення в режимі імпорт комплекту магнітного підвісу КМП ДК- 16С ТАИК.656443.027ТУ, ТАИК.684456.021 та інші документи, необхідні для митного контролю.

З метою підтвердження країни походження товару та отримання пільги зі сплати ввізного мита позивачем надано зовнішньоекономічний контракт №60-033/2012 від 27.03.2012р., укладений між ТОВ "ЭМПР-ГАЗ" (Російська Федерація) та ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе", оригінал Сертифікату про походження товару за формою СТ-1 від 14.09.2012р. за №RUUA 1608887 та акт експертизи №026-03-00338 для оформлення сертифікату країни походження товару, складений Торгово-промисловою палатою Російської Федерації 30.08.2012р., а також інші документи.

Сумська митниця 21.09.2012р. відмовила ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" у митному оформленні задекларованого товару, оформивши Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №805130000/2012/00414 (далі - Картка відмови).

Підставою для відмови стало порушення вимог щодо заповнення графи 8 сертифікату про походження товару за формою СТ-1 від 14.09.2012р. № RUUA 1608887 (відсутнє маркування ТУ) та зауваження до відомостей, що вказані в акті експертизи ТТП РФ від 30.08.2012р. №026-03-00338, які на думку Сумської митниці, однозначно не свідчать про те, що технологічні операції відповідають критерію достатньої обробки/переробки товару (відсутні дані щодо переліку основних технологічних операцій з виготовлення готової продукції) у зв'язку з чим неможливо ідентифікувати дані щодо виконання критерію достатньої обробки/переробки товару (Д8505), зазначеного у графі 9 вищезазначеного сертифікату.

Сумською митницею не визнаний Сертифікат для цілей надання товару режиму вільної торгівлі у зв'язку з порушенням ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" пунктів 2.4, 3.1, 3.2, 5.3, 7,4, 9.1, 9.3 Правил визначення країни походження товарів", затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009р.

У зв'язку з викладеним, ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" оформило митну декларацію №805130000/2012/011872 від 21.09.2012 р. з нарахуванням та сплатою ввізного мита за оформлення задекларованого товару у розмірі 88599 грн. та податку на додану вартість у розмірі 372115,80 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у прийнятті митної декларації та складанні Картки відмови, позивач звернувся до суду.

Відповідно до п.1. ст.36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Згідно п.7 ст.36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено положеннями Правил визначення країни походження товарів, затверджених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009р. (далі Правила)

Відповідно до положень зазначених Правил, "Країною походження товарів" є країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній обробці/переробці.

Відповідно до п.6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1.

Пунктом 6.3 Правил, передбачено, що під час вивезення товарів з держав - учасниці Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Стаття 43 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують крану походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару у відповідності до ч.3 ст. 43 Митного кодексу України - це документ який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Надання будь-яких інших документів для підтвердження країни походження товару, крім тих, що передбачені п.6.1 Правил та ст. 43 Митного кодексу України, в тому числі й документів, які підтверджують виконання критерію достатньої обробки/переробки, чинним законодавством не передбачено.

Судами встановлено, що для підтвердження країни походження товару та з метою застосування преференційного режиму позивачем наданий оригінал Сертифікату про походження товару за формою СТ-1 від 14.09.2012 р. за № RUUA 1608887 та, як додаткові відомості про країну походження, акт експертизи від 30.08.2012 RU UA № 026-03-00338.

Проте, зазначений Сертифікат відповідачем не визнаний для надання товару режиму вільної торгівлі із застосуванням режиму найбільшого сприяння.

Підставою для відмови у митному оформленні товару є посилання відповідача в Картці відмови на відомості, що містяться в акті експертизи 30.08.2012 р. № 026-03-00338.

Умови, за виконання яких до товару буде застосований преференційний режим, що зазначені в Картці відмови, це отримання Сумською митницею документів, які підтверджують виконання критерію достатньої обробки / переробки товару.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що сумніви щодо відомостей, зазначених у сертифікатах, які Сумська митниця пов'язує зі змістом актів експертизи є безпідставними, оскільки згідно з п. 5.1 цих Правил, товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цим Правилам. Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару (п.6.1 Правил визначення країни походження товарів 2009р.).

Відповідно до п. 6.6 Правил, у разі надання сертифіката, що містить у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінні від відомостей, що містяться в митній декларації, питання про можливість надання режиму вільної торгівлі вирішується митним органом країни ввезення після надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акта експертизи, який виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі - учасниці Угоди.

Таким чином, саме сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму. При цьому акти експертизи про походження товару позивач не зобов'язаний був надавати, оскільки дані акти обов'язково надаються лише у разі пред'явлення сертифікатів, що містять у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінний від відомостей, що містяться в митній декларації.

Судами встановлено, що графа 9 сертифікату про походження товару форми СТ-1 від 25.06.2012 RU UA № , поданого до митного оформлення, містить однакову інформацію щодо товару: "Комплект магнітного підвісу..." - "Д-8505". Код 8505 включений до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце.

У графі 13 Сертифікату зазначена країна походження товару - "Російська Федерація", що також відповідає іншим документам, наданим для митного контролю.

Наданий позивачем Сертифікат про походження товару за формою СТ-1 від 25.06.2012 RU UA № містить повну та достовірну інформацію щодо задекларованого товару, будь-які розбіжності в документах про країну походження товару відсутні.

З приводу доводу контролюючого органу про те, що у графі 8 сертифікату форми СТ-1 від 14.09.2012 RU UA № наведено неповний опис товару (відсутня марка ТУ), що не дозволяє однозначно ідентифікувати товар із заявленим до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Судами встановлено, що графа 8 сертифікату форми СТ-1 містить інформацію: "Комплект магнитного подвеса. КМП ДК-16С ТАИК.656443.027 ТАИК.684456.021". Згідно графи 31 митної декларації № 805130000/2012/011816 від 21.09.2012р. до митного оформлення подавався товар: "Комплект магнітного підвісу з вістовим електромагнітом ДК-16 ТАИК.656443.027ТУ призначений для безконтактного підвісу та центрування ротору нагрівача природного газу в ГПА при обертанні з апаратурою керування та контролю вістового електромагніту ТАИК.684456.021 - 1 комплект". До митного оформлення було також подано Технічні умови "Комплекта магнитного подвеса ДК-16С ТАИК.656443.027ТУ".

Згідно акту експертизи від 30.08.2012 RU UA № 026-03-00338, на підставі якого Торгово-промисловою палатою Російської Федерації виданий сертифікат форми СТ-1 від 14.09.2012 RU UA № і який був поданий позивачем до митного оформлення, експертною організацією проводилася експертиза комплекту магнітного підвісу ДК-16С ТАИК.656443.027ТУ.

Пунктом 8 статті 43 МК України передбачено, якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару (п.9 ст. 43 МК України).

Так, у графі 8 Сертифікаті вказано: назва товару - комплекту магнітного підвісу; модель товару КМП ДК-16С; тип товару ТАИК.656443.027 (не вказано ТУ), ТАИК.684456.021. Літери ТУ вказують на те що, комплект магнітного підвісу КМП ДК-16С виготовлений відповідно до технічним умов ТАИК.656443.027 ТУ.

Судами встановлено, що така розбіжність (технічна помилка) щодо задекларованого товару усунута позивачем шляхом надання додаткових документів, зокрема, для митного контролю надано документи, що містять повний опис товару, оформленого за митною декларацією №805130000/2012/011816 від 21.09.2012р., зокрема, акт експертизи Торгово-промислової палати Російської Федерації від 30.08.2012р. №026-03-00338, Специфікація № 1 від 27.03.2012р. (додаток № 1 до контракту №60-033/2012 від 27.03.2012р.), рахунок-фактура (інвойс) № 26 від 14.09.2012 р., декларація на товари № 10130200/180912/00/5469 від 18.09.2012 р. Технічні умови та інші документи.

Наявність технічної помилки і дійсність Сертифікату підтверджує своїм листом і Торгово-промислова палати Російської Федерації від 28.02.2013р. №10/0155.

Отже, апеляційний суд вірно зазначив, що така технічна помилка не впливає на можливість однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого відповідно до вимог п.7.4, 9.1 Правил. При цьому, судом встановлено, що декларантом при імпорті товару надавалися Технічні умови ТАИК.656443.027 ТУ на комплект, магнітного підвісу КМП ДК-16С та інші документи, які узгоджуються між собою та додатково свідчать про ідентифікацію товару стосовно декларованого.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість проведення однозначної ідентифікації товару заявленого для митного оформлення, з урахування вказаної технічної помилки.

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що товар користується режимом вільної торгівлі, якщо він відповідає критеріям походження, встановленим цими Правилами, а також: вивозиться на підставі договору (контракту) між резидентом однієї з держав учасниць Угоди й резидентом іншої держави-учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці та ввозиться на митну територію іншої держави-учасниці Угоди; вивозиться (ввозиться) фізичною особою резидентом держави-учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди на митну територію іншої держави-учасниці Угоди; не залишає території держав - учасниць Угоди.

Разом з тим, відповідність задекларованого товару критеріям походження, встановленим Правилами підтверджена Сертифікатом про походження товару за формою СТ-1 від 25.06.2012 RUUA № , країна походження - Російска Федерація є учасницею Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994р.

Відповідно до змісту п.6.3 Правил під час вивезення товарів з держав-учасниць Угоди Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 як і акт експертизи для оформлення вказаного сертифікату, видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства.

Таким чином, визначення країни походження товару, зокрема, відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару, вказаного у п.2.4 Правил, здійснюється органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства. За умови виконання такого критерію видається Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 з зазначенням критерію походження у графі 9 сертифікату, який однозначно свідчить про країну походження товару.

Саме Сертифікат про проходження товару форми СТ-1, за відсутності розбіжностей в наданих документах про країну походження товару, підтверджує країну походження товару для цілей надання режиму вільної торгівлі відповідно до п.6.1 Правил.

Визначення критерію достатньої обробки/переробки товару митними органами країни ввезення товару (дублювання функцій Торгово-промислової палати країни вивезення) шляхом аналізу усіх документів, що надавалися ТТП для експертизи, Правилами не передбачено.

Таким чином, для надання товару режиму вільної торгівлі, єдиним документом, що свідчить про країну походження товару є Сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення відповідно до її національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно пункту 6.7 Правил у разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі, прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Наявність у митного органу сумнівів щодо наданих позивачем документів не є підставою для відмови у митному оформленні товару, а може лише слугувати підставою для перевірки документів про країну походження товару.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення Сумської митниці до Торгово-промислової палати Російської Федерації із запитом про проведення перевірки документів про походження товару або проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості з метою перевірки інформації щодо країни походження товару.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у прийнятті митної декларації.

Водночас висновок суду про задоволення позову товариства в частині стягнення з державного бюджету надмірно сплачених сум податку на додану вартість в розмірі 17 719 грн. 80 коп. та 88 599 грн. ввізного мита судова колегія вважає помилковим.

У постанові від 12 листопада 2014 року Верховний Суду України, аналізуючи положення законодавства, що регулює порядок, умови та процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених платежів зазначив, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю. Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК, статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618, та Порядком взаємодії, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15 квітня та 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-21а14, 21-201а14 відповідно).

Наведене дає підстави для висновку про часткове скасування рішення суду апеляційної інстанції щодо задоволення вимоги про стягнення з державного бюджету надміру сплачених сум податку на додану вартість в розмірі 17 719 грн. 80 коп. та 88 599 грн. ввізного мита з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. У іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 221, 223, 229, 230 КАС України,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Сумської митниці задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податку на додану вартість в розмірі 17 719 грн. 80 коп. та 88 599 грн. ввізного мита. Відмовити в задоволенні позову в цій частині. В решті рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України.

.

Судді: В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко