Справа № 2а-616/12,25/12
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Львів № 9104/179076/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача: Варчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Перечинського району Закарпатської області який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2012 року по справі за позовом Прокурора Перечинського району Закарпатської області який діє в інтересах ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Перичинського району Закарпатської області який дії в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування п. 4 рішення 4 сесії 6 скликання Перенчинської міської ради від 16.12.2011 р. за № 96 «Про передачу у власність земельних ділянок, надання дозволів на виготовлення технічної документації на земельні ділянки, призначених для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, дачного будівництва, відмову в наданні дозволів в передачі безоплатно у власність земельних ділянок, про скасування рішень міської ради, внесення змін до рішень сесії міської ради».

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2012 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Прокурор Периченського району Закарпатської області який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права

Апелянт, просить суд, постанову Перечинського району Закарпатської області від 24.10.2012 р. скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача Варчук О.О. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення за безпідставністю вимог.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що оспорювань рішення прийняте в межах повноважень та у спосіб передбачених законодавством та Конституції України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Як видно із змісту п. 4 рішення 4 сесії 6 скликання Перенчинської міської ради від 16.12.2011 р. за № 96 «Про передачу у власність земельних ділянок, надання дозволів на виготовлення технічної документації на земельні ділянки, призначених для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, дачного будівництва, відмову в наданні дозволів в передачі безоплатно у власність земельних ділянок, про скасування рішень міської ради, внесення змін до рішень сесії міської ради» позивачу ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки розміром 0,01 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, яка знаходиться в м. Перечин відмовлено згідно генерального плану та червоних ліній. Рекомендовано позивачу звернутись в сільську раду з проханням про передачу земельної ділянки в оренду. (а.с. 13 )

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею - 0,0429 га яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 30.09.1998р. Поруч вказаної земельної ділянки знаходиться спірна земельна ділянка 0,01 га. (а.с. 44, 74 )

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка площею, 001 га. яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 перебуває у землях запасу міської ради, згідно генерального плану м. Перечин та по її частині проходить тротуар, а через ділянку прокладено газопровід. (а.с. 38, 123-126 )

Крім того, з генерального плану м. Перечин по огорожі земельної ділянки яка належить ОСОБА_1 проходить червона лінія, що підтверджується генеральним планом міста Перечин який розроблений Українським державним інститутом по проектуванню об'єктів цивільного будівництва на замовлення Міністерства в справах будівництва і архітектури в 1993 році та карта топографічно-геодезичної зйомки масштабу 1:500 яку виготовлено державним інститутом «Укргіпробум» м . Киїів у 1986 р. (а.с. 112, 123- 126 )

Отже, спірна земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_1 розташована в межах червоних ліній границь території магістральної АДРЕСА_2 та існує газопровід середнього тиску який проходить територією земельної ділянки (а.с. 112, 123-126)

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України ( який діяв на час виникнення спірних правовідносин ) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

ст. 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В п. 2 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання населеного пункту.

п. 14 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» лінії регулювання забудови - це визначені в містобудівній документації межі розташування будинків і споруд відносно червоних ліній, меж окремих земельних ділянок, природних меж та інших територій. Червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Земельний кодекс України чітко визначає землі, що не можуть передаватися з комунальної у приватну власність. Землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, пасовища, сінокоси, набережні, парки, міські ліси, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів) не можуть передаватися у приватну власність як це передбачено ст. 83 Земельного кодексу України.

Із змісту ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій» видно, що «Червоні лінії - визначені в містобудівній документації відносно пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які відмежовують території мікрорайонів, кварталів та території іншого призначення».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій» яка дає визначення Генеральному плану населеного пункту вказано, що відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські селищні, міські ради організують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів територій, планів червоних ліній іншої містобудівної документації та проектів, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Землі в межах «червоних ліній» відносяться до земель загального користування і тому не можуть бути приватизовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, Перечинська міська рада приймаючи оспорюване рішення діяла в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством та Конституцією України так як спірна земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_1 розташована в межах червоних ліній границь території магістральної АДРЕСА_2 та на ній існує газопровід середнього тиску який проходить територією земельної ділянки.

Разом з тим, апеляційний суд вважає що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.02.1012 р. оскільки, не містись даних про те які саме норми чинного законодавства порушила Перечинська міська рада.

Не приймає до уваги колегія суддів також доводи апелянта про те, що оспорюване рішення є немотивованим оскільки, у вказаному рішенні зазначені відповідні нормативно-правові акти та із змісту рішення видно підстави відмови в передачі позивачу у власність спірної земельної ділянки - розташування її в межах червоних ліній границь території.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги висновки які викладені в листі Управління регіонального розвитку містобудування та архітектури Закарпатської обласної державної адміністрації від 22.05.2012 р. щодо відсутності заборони до приватизації спірної ділянки (а.с. 111-114 ) оскільки, це право вказаного органу надавати рекомендації заявнику а саме: рекомендація звернутись до уповноваженої організації яка має державну ліцензію на виконання відповідних робіт із землеустрою та виготовлення проекту землеустрою тощо.

Вказаний лист не створює жодних юридично-правових наслідків для сторін оскільки, являється рекомендацією позивачу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст. 202, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прокурора Перечинського району Закарпатської області який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2012 року у справі за № 708/616/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: В.З. Улицький

Р.М. Шавель