Справа № 591/6563/13-а (2-а/591/403/13)
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/27353/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Мороза В.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - УПСЗН) про визнання дій неправомірними та стягнення коштів.

Зазначала, що отримує допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої безпідставно занижується відповідачем, порівняно з нормами, встановленими Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 1 червня 2000 року № 1768-ІІІ (далі - Закон № 1768-ІІІ).

Посилаючись на неможливість звуження права на соціальний захист Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», просила, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати дії відповідача неправомірними, стягнувши з УПСЗН недоплачену допомогу за період з 1 квітня по 30 вересня 2013 року в розмірі 2 859 грн.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 9 жовтня 2013 року позов задоволено.

Додатковою постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14 жовтня 2013 року стягнуто з УПСЗН на користь Держави судові витрати у сумі 114,70 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року скасовано додаткову постанову суду першої інстанції та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 114,70 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права при скасуванні додаткової постанови суду першої інстанції, просить оскаржуване рішення скасувати та звільнити її від сплати судового збору.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Зарічного районного суду м. Суми від 9 жовтня 2013 року позов задоволено та стягнуто з УПСЗН на користь позивача 2859 грн недоплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї за період з 1 квітня по 30 вересня 2013 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції, а в задоволенні позову відмолено.

В силу статті 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач судовий збір при зверненні з позовом не сплачувала та в заяві від 14 серпня 2013 року (а.с. 14) просила звільнити її від його сплати.

Частиною першою статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як вбачається, ні суд першої інстанції, при відкритті провадження у справі, ні апеляційний суд, скасувавши додаткову постанову суду першої інстанції про судові витрати, не вирішив питання про звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Так, з листа УПСЗН від 4 липня 2013 року № Н-338/01-14 вбачається, що ОСОБА_4, в період з 1 квітня по 30 вересня 2013 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 180,65 грн (з позовом звернулась у липні 2013 року).

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення з позовом) за подання до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору, який підлягає сплаті, становить 1 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (тобто не менше 114,70 грн).

Таким чином, стягненню з позивача на користь Державного бюджету України підлягає судовий збір у сумі 114,70 грн, що майже дорівнює отриманій нею допомозі за місяць на момент звернення з позовом (180,65 грн).

Колегія суддів, з метою забезпечення соціальної справедливості, враховуючи майновий стан позивача та розміри судового збору, який нею має бути сплачено, дійшла висновку про можливість звільнити ОСОБА_4 від сплати судових витрат (судового збору) у розглянутій справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року в частині стягнення судових витрат (судового збору) з ОСОБА_4 скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судових витрат (судового збору) в розмірі 114,70 грн у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів.

В решті постанову апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

В.Ф.Мороз