Справа № 2а/2570/1561/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Київ К/800/38264/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року позивач звернуся до суду із вказаним позовом.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення цими судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судами встановлено, що в зв'язку зі смертю у серпні 2009 року ОСОБА_5, який працював на посаді судді Корюківського районного суду Чернігівської області, наказом Корюківського районного суду Чернігівської області №19 від 10.08.2009 року припинено виконання ним повноважень судді з 10.08.2009 року.

Згідно копії акту судово-медичного дослідження №125 смерть ОСОБА_5 настала внаслідок гострої серцевої недостатності, яка виникла на тлі гострого інфаркту міокарду, що ускладнив перебіг хронічної ішемічної хвороби серця з гіпертензією, на яку він страждав за життя.

Позивач вважає, що у нього виникло право на отримання страхової суми відповідно до статті 45 Закону України «Про статус суддів» і Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року №89 (далі - Порядок).

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) життя і здоров'я суддів підлягають обов'язковому державному страхуванню за рахунок державного бюджету на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою. У разі загибелі (смерті) судді, що сталася у зв'язку з виконанням відповідно до закону службових обов'язків, сім'ї загиблого виплачується одноразова страхова сума за рахунок страхових платежів по обов'язковому державному особистому страхуванню суддів в розмірі десятирічного грошового утримання за останньою посадою. За сім'єю загиблого зберігається право на отримання і придбання жилого приміщення на умовах і підставах, які мали місце до загибелі судді, незалежно від стажу його роботи.

Підпунктом «а» пункту 7 Порядку страховик виплачує страхові суми у разі загибелі (смерті) застрахованого, що сталася у зв'язку з виконанням відповідно до закону службових обов'язків, - членам сім'ї застрахованого у розмірі його десятирічного грошового утримання за останньою посадою.

Згідно пункту 13 Порядку для виплати страхової суми у випадках, передбачених у пункті 7 цього Порядку, застрахованому або членам його сім'ї на вимогу страховика судовий орган, де працював застрахований, видає довідку за встановленою формою про те, що страховий випадок стався у зв'язку з виконанням застрахованим службових обов'язків.

Аналізуючи зміст вказаних правових норм і враховуючи ту обставину, що обов'язковою умовою для виплати страхової суми є причинний зв'язок між загибеллю (смертю) судді та виконанням ним службових обов'язків, а позивачем не надано доказів на підтвердження страхового випадку, зокрема, довідки судового органу, яка б підтверджувала подію, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій правильно врахували наведені обставини і висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи, які підтверджені належним чином перевіреними і наявними у справі доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Керуючись статями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман