Справа № 495/4224/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

17 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 495/4224/13-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Чебан Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Тропанець О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2013 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, вказуючи на бездіяльність відповідача щодо не встановлення винної особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 28 вересня 2011 року з його участю, просив суд: визнати незаконною бездіяльність Білгород-Дністровського міського відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області (надалі - Міський відділ) щодо не встановлення особи, винуватої у скоєнні ДТП; зобовязати відповідача провести необхідні процесуальні дії по встановленню особи винуватої у скоєнні ДТП, яке мало місце в місті Білгород-Дністровськ Одеської області по вул.. Первомайське-Маяковського 28 вересня 2011 року за участі автомобіля Шкода Фабія д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та мотоциклу НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та вжити до винуватої особи заходи адміністративного стягнення.

За наслідками розгляду адміністративного позову Білгород-Дністровським міськрайонним судом 17 жовтня 2013 року ухвалено постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний суд не має повноважень на здійснення перевірки та відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника. Порядок оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів слідства та прокуратури під час досудового слідства законодавчо визначений, тому кожен має звертатися до суду у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказав, що суд невірно визначився із характером спірних правовідносин та помилково вважав, що позивач оспорює дії органів дізнання та слідства, а саме постанови про відмови в порушення кримінальної справи, хоча в дійсності позивач оскаржував бездіяльність відповідача у сфері притягнення винних у скоєнні адміністративних проступків осіб до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність працівників Міського відділу щодо не проведення необхідних процесуальних дій по встановленню особи, винуватої у скоєнні ДТП за його участі та вжиття заходів по притягненню винної особи до відповідальності.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин, досудового слідства виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції й спори, що пов'язані з такими повноваженнями не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року провадження в кримінальних справах на території України здійснювалося за правилами цього Кодексу. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року були охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Спірні відносини, що виникли між сторонами по даній справі і які пов'язані з проведенням досудового слідства не є управлінськими, а повноваження відповідача та їхніх посадових осіб у цих правовідносинах регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Захист прав позивачів, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду перевірити дотримання відповідачами вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України: «Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства».

Оскільки, вимоги про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, слідства та прокуратури під час досудового слідства повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…».

Зважаючи на те, що при прийнятті постанови від 17 жовтня 2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом допущено порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись: ст. ст. 157, 185, 195, 198, 202, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2013 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: