Справа № 804/6741/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 р. Справа № 804/6741/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,-
27 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Мясна фабрика «Фаворит Плюс» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, в якому просить:
зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів розглянути та прийняти як податкову звітність уточнюючий розрахунок ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» з податку на прибуток за 2014 рік, поданий в межах застосування податкового компромісу.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 25.12.2014 р. №63-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», яким внесені зміни в Податковий кодекс України, а саме розділ XX «Перехідні положення» доповнено підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».
На підставі внесених до ПК України правових норм ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» було подано до СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів заяву про податковий компроміс, в якій містилося прохання розпочати процедуру досягнення податкового компромісу відповідно до поданих уточнюючих розрахунків, зокрема з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період - 2014 рік а також подано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік з позначкою «Податковий компроміс», до якого додано Перелік (опис) операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу (по господарським операціям з 01.01.2014 по 31.03.2014).
Однак 29.04.2015 року позивач отримав рішення СДПІ, в якій остання зазначила, що ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» не має право скористатися процедурою податкового компромісу.
Позивач не погоджується з Рішенням відповідача та зазначає, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.
Податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.
Отже законодавством передбачено спеціальний режим звільнення від юридичної відповідальності за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств (процедура податкового компромісу); податковий компроміс має часові обмеження в застосуванні, а саме застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, тобто 1095 днів після граничного строку подання податкової декларації 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації.
Якщо платник податків завищив витрати в період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року, він може досягнути податкового компромісу.
Податковий компроміс застосовується саме до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, а не до поданих податкових декларацій за певні податкові періоди.
З метою застосування податкового компромісу платники податків подають уточнюючі розрахунки відповідно до положень підрозділу 9 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Закон чітко встановлює право платника податків досягти податкового компромісу по податковим зобов'язанням з податку на прибуток по правовідносинам, які виникли до 01.04.2014 року.
Закон не забороняє уточнювати податкові зобов'язання з податку на прибуток по правовідносинам за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року для застосування податкового компромісу, не містить жодних виключень, заборон чи спеціальних правил по уточненню податку на прибуток за 2014 рік.
Позивач стверджує, що немає жодних перешкод в застосуванні податкового компромісу за уточнюючим розрахунком з податку на прибуток за базовий податковий період - 2014 рік по господарським операціям, що мали місце до 01.04.2014 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні та додатково пояснив, що ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит плюс» подано заяву та уточнюючий розрахунок з податку на прибуток від 15.04.2015 №273 (вх. №8504/10 від 15.04.2015) про застосування податкового компромісу з додатками (переліком та описом операцій).
Відповідно поданому уточнюючому розрахунку з податку на прибуток за 2014 рік, підприємством зменшено витрати, які були віднесені на собівартість в даному звітному періоді на суму 63 712,8 тис. грн., збільшено суму податку на прибуток на суму 13 379,7 тис. грн., 5% від суми заниженого податку складає 669,0 тис. грн.
Згідно з п. 4.3 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015 р. №13, оскільки процедура податкового компромісу застосовується за будь-які податкові періоди до 01 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, подання уточнюючих розрахунків з ПДВ обмежується звітними періодами (місяць, квартал), які припадають на період з квітня 2011 року по березень 2014 року включно.
З урахуванням викладеного, поданий уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2014 рік в рамках застосування податкового компромісу не розглядався, так як позивач не надавав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період І квартал 2014 року, а отже не має право скористатися процедурою податкового компромісу для подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на прибуток за базовий звітний період - 2014 рік.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступне.
Позивачем - ТОВ «М'ясна фабрика «Фаворит Плюс» 26.02.2015 року було подало до СДПІ звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період - 2014 рік.
16 квітня 2015 року позивачем було подано до СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів заяву про податковий компроміс, в якій містилося прохання розпочати процедуру досягнення податкового компромісу відповідно до поданих уточнюючих розрахунків, зокрема з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період - 2014 рік та надано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік з позначкою «Податковий компроміс», до якого додано Перелік (опис) операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури досягнення податкового компромісу (по господарським операціям з 01.01.2014 по 31.03.2014).
Відповідно до рядка 24 таблиці «Самостійне виправлення помилок» уточнюючого розрахунку п'ять відсотків (5%) від суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік становить 668 984,00 грн.
29 квітня 2015 року відповідачем було винесено рішення про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки в межах досягнення процедури податкового компромісу, в якому податкова щодо поданого уточнюючого розрахунку з податку на прибуток за 2014 рік повідомила позивача, що розрахунок не розглядається, так як платник податків не має права скористатися процедурою податкового компромісу для подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на прибуток за базовий звітний період - 2014 рік, у зв'язку з тим, що відповідно до п.1 підрозділу 9 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України.
Відповідно, по поданій уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік ТОВ «Мясна фабрика «Фаворит плюс» не має право скористатися процедурою податкового компромісу.
Відповідно до п. 152.9 ст. 159 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1 статті 57 цього Кодексу.
Згідно абз.9 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобовязання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобовязань.
Позивач не відповідав критеріям, які б давали можливість подати податкову декларацію за перший квартал 2014 року, тому подавав звітність з податку на прибуток за загальним правилом за базовий податковий (звітний) період - 2014 рік.
17 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 25.12.2014 №63-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» (далі - Закон №63), яким внесені зміни в Податковий кодекс України, а саме розділ XX «Перехідні положення» доповнено підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».
Відповідно до п. 1 Закону №63-VІІІ податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.
Уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.
На випадки подання уточнюючих розрахунків податкових зобовязань відповідно до цього підрозділу не поширюються норми статті 50 цього Кодексу.
При складанні уточнюючих розрахунків податкових зобовязань для застосування податкового компромісу не враховуються суми коригувань податкового кредиту з податку на додану вартість та/або витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування податком на прибуток, відображені в уточнюючих розрахунках, які одночасно відповідають таким умовам:
1) подані в порядку, встановленому статтею 50 цього Кодексу, після 1 квітня 2014 року;
2) уточнюють показники податкових декларацій за звітні (податкові) періоди, що передували 1 квітню 2014 року;
3) за результатами подання таких уточнюючих розрахунків було зменшено податкове зобовязання (збільшено відємне значення) з податку на прибуток або податку на додану вартість за такі звітні (податкові) періоди.
У платника податків за результатами застосування податкового компромісу не можуть виникати або збільшуватися помилково та/або надміру сплачені грошові зобовязання.
Згідно п. 2 Закону №63-VІІІ сума заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.
Сума погашеного податкового зобовязання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств.
Відповідно до п. 4 Закону №63-VІІІ уточнення платником податків податкових зобовязань шляхом подання уточнюючого розрахунку згідно із цим підрозділом не впливає на розмір податкових зобовязань його контрагентів.
Згідно п. 5 Закону №63-VІІІ платник податків сплачує податкові зобовязання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, а в разі прийняття рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки - день отримання довідки, що підтверджує правомірність визначення сум податкових зобовязань в уточнюючому розрахунку, або день отримання податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки.
Відповідно до п. 7 Закону №63-VІІІ процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобовязання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобовязань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобовязання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобовязання вважається неузгодженим.
Процедура податкового компромісу щодо розміру та строків сплати заниженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, встановлена цим підрозділом, поширюється також на випадки, коли у платника податків незалежно від процедури податкового компромісу за рішенням контролюючого органу розпочата документальна перевірка або складено акт за наслідками такої перевірки. У таких випадках платник податків має право подати до контролюючого органу, який призначив документальну перевірку або склав акт за результатами такої перевірки, відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобовязань до податкових декларацій за звітні податкові періоди в порядку, визначеному пунктом 1 цього підрозділу.
Відповідно до п. 8 Закону №63-VІІІ податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобовязань згідно із цим підрозділом.
Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобовязання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.
Згідно п. 11 Закону №63-VІІІ податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобовязання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.
Пунктом 12 Закону №63-VІІІ передбачено, що платники податків з метою застосування податкового компромісу мають право подати уточнюючі розрахунки або заяви відповідно до положень цього підрозділу протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності цим підрозділом.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Отже, Законом № 63-VIII передбачено право платника податків досягти податкового компромісу по податковим зобов'язанням з податку на прибуток по правовідносинам, які виникли до 01.04.2014 року, з урахуванням строків давності, який досягається шляхом подання уточнюючого розрахунку до декларації з податку на прибуток за правилами, встановленими Законом.
Суд не може прийняти твердження відповідача про те, що позивач не має права скористатися процедурою податкового компромісу, тому що не надавав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період І квартал 2014 року, оскільки позивачем була надана податкова декларація за звітний податковий період 2014 рік в цілому. Позивачем було подано уточнюючий розрахунок за І квартал 2014 р., але закон не забороняє уточнювати податкові зобов'язання з податку на прибуток по правовідносинам за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року для застосування податкового компромісу, не містить жодних виключень, заборон чи спеціальних правил по уточненню податку на прибуток за 2014 рік.
В Методичних рекомендаціях щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених Наказом Державної фіскальної служби України від 17.01.2015 року №13, також не міститься заборони на подання уточнюючого розрахунку за 2014 рік (по правовідносинам до 01.04.2014 року) у разі застосування податкового компромісу.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відсутність перешкод в застосуванні податкового компромісу за уточнюючим розрахунком з податку на прибуток за базовий податковий період - 2014 рік по господарським операціям, що мали місце до 01.04.2014 року.
У зв'язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Також на підставі ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача з Державного бюджету України судові витрати у сумі 73,08 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів розглянути та прийняти як податкову звітність уточнюючий розрахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" з податку на прибуток за 2014 рік, поданий в межах застосування податкового компромісу.
Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 73,08 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 01 липня 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 01 липня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1