Справа № П/811/2543/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № П/811/2543/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року по справі № П/811/2543/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 49 785,00 грн., у тому числі 33 190,00 грн. основного платежу та 16 595,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 341 425,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 83 187,39 грн., у тому числі 55 458,26 грн. основного платежу та 27 729,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.05.2014 р., яким відносно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 18 990,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, порушенням відповідачем встановленого строку для прийняття податкових повідомлень-рішень, тобто прийняття податкових повідомлень-рішень після закінчення наданих відповідачеві повноважень.

Крім того, позивачем зазначено, що надходження 01.06.2012 року та 29.10.2012 року коштів на рахунок є операціями з поповнення рахунку власними оборотними коштами, а призначення платежу «надходження торгівельної виручки» вказано помилково. Сума перевищення 47 498,00 грн., яка обрахована перевіряючими як різниця між задекларованим валовим доходом і обсягами постачання по деклараціям з ПДВ не може вважатися сумою отриманого доходу від реалізації товарно-матеріальних цінностей, так як позивачем не вірно визначено валовий дохід у декларації у зв'язку з включенням до валового доходу суми поповнення рахунку власними коштами. Оскільки позивачем здійснювалася лише реалізація брухту чорного металу, що утворився внаслідок розукомплектації транспортних засобів, то він не повинен корегувати податковий кредит згідно з п.199.6 ст. 199 Податкового кодексу України.

Також, на думеку позивача, помилковим є донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, оскільки позивачем у деклараціях про майновий стан і доходи за 2012 рік та 2013 рік допущено методологічні помилки при обчисленні суми одержаного доходу.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, у період з 12 березня 2014 року по 25 березня 2014 року Світловодською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо утримання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.

За результатом проведеної перевірки складено акт №107/17-01- від 01.04.2014 р., яким зафіксовано наступні порушення:

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності, що перевірявся на суму 61 970,14 грн., у тому числі за 2012 рік - 24 620,93 грн., за 2013 рік - 37 349,21 грн.;

- п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку з чим занижено суму єдиного внеску на загальну суму 213 886,39 грн., у тому числі за 2011 рік на 62 221,17 грн., за 2012 рік на 77 731,15 грн., за 2013 рік на 73 934,07 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.199.1, 199.5 ст.199 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 33 190,00 грн., у тому числі за березень 2012 року - 235,00 грн., за червень 2012 року - 4 167,00 грн., за липень 2012 року - 10,00 грн., за серпень 2012 року - 709,00 грн., за вересень 2012 року - 112,00 грн., за жовтень 2012 року - 7 224,00 грн., за листопад 2012 року - 588,00 грн., за грудень 2012 року - 11 170,00 грн., за квітень 2013 року - 2 641,00 грн., за травень 2013 року - 418,00 грн., за червень 2013 року - 1 198,00 грн., за липень 2013 року - 2 979,00 грн., за вересень 2013 року - 1 123,00 грн., за листопад 2013 року - 616,00 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - не проведення готівкових розрахунків на загальну суму 68 285,00 грн. через реєстратори розрахункових операцій;

- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України - не оприбуткування у Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, суми торгівельної виручки у розмірі 68 285,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 14.04.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 49 785,00 грн., у тому числі 33 190,00 грн. основного платежу та 16 595,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 14.04.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 92 955,21 грн., у тому числі 61 970,14 грн. основного платежу та 30 985,07 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 14.04.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 341 426,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.05.2014 р., яким відносно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 18 990,01 грн.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області №5252/10/11-28-10-01-08 від 17.06.2014 р. залишено без змін податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ від 14.04.2014 р. № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 33 190,00 грн. і 16 595,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, скасовано частково податкове повідомлення-рішення № з податку на додану вартість на суму 6 511,88 грн. і 3 255,94 грн. штрафних (фінансових) санкцій, скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.04.2014 р. № (в частині застосування форми рішень).

При цьому зазначеним рішенням зобов'язано Світловодську ОДПІ прийняти податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 1 грн. та податкове повідомлення-рішення за порушення вимог Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні у сумі 341425,00 грн.

Зазначене рішення одержане Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області 17.06.2014 р.

З огляду на вказане рішення Світловодської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення:

- № від 07.07.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 341 425,00 грн.;

- № від 07.07.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 83 187,39 грн., у тому числі 55458,26 грн. основного платежу та 27729,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 07.07.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1,00 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1, у період що перевірявся, здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Позивач Книгу обліку доходів і витрат не реєструвіав, до перевірки податковому органу не надав, обліку товару не вів.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

У відповідності до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З огляду на зміст пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування та витрати банківських установ.

Згідно з п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, за правилами пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено актом перевірки, підтверджено наявними матеріалами справи, станом на 01.01.2013 р. дебіторська заборгованість покупців ФОП ОСОБА_1 становила 157 201,00 грн., у тому числі НВП «Фероліт» - 35 121,00 грн., ФОП ОСОБА_3 - 122 080,00 грн., при цьому суму 157 201,00 грн. позивачем віднесено до складу валових витрат за 2012 рік. Крім того, за 2013 рік до складу валових витрат ФОП ОСОБА_1 включено залишки нереалізованих ТМЦ на загальну суму 194 985,62 грн. (пшениця - 44 985,62 грн., ТЗ КРАЗ - 150 000,00 грн.).

Вказані обставини стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2014р.

Оскільки позивачем не надано доказів сплати станом на 01.01.2013 р. НВП «Фероліт» та ФОП ОСОБА_3 коштів у загальному розмірі 157 201,00 грн., не спростовано висновки податкового органу щодо віднесення зазначеної суми до складу витрат за 2012 рік та не надано доказів, які б засвідчували необґрунтованість щодо включення до складу валових витрат вартості залишків нереалізованих товарів у розмірі 194 985,62 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття та відсутності підстав для скасування вказаного ППР.

Податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2014 р. прийнято у зв'язку з встановленням:

- заниження податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 4 167,00 грн. за червень 2012 року та 7 214,00 грн. за жовтень 2012 року, у зв'язку з не включенням до складу податкового зобов'язання сум ПДВ від одержаної торгівельної виручки у розмірі 68285,00 грн.;

- заниження податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 9 500,00 грн. за грудень 2012 року, у зв'язку з виявленою різницею між задекларованим валовим доходом та задекларованими обсягами постачання;

- завищення податкового кредиту в сумі 12 309,00 грн., у тому числі за 2012 рік - 3 334,00 грн., за 2013 рік - 8 975,00 грн., у зв'язку з не проведенням відповідно до п.199.5 ст.199 Податкового кодексу України коригування сум, які відносяться до складу податкового кредиту в оподатковуваних операціях.

Відповідно до абз.а, б п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до банківських виписок щодо руху банківських коштів по рахунку НОМЕР_1 (ПАТ «АКБ Банк», м. Кременчук) встановлено, що на зазначений рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли кошти із призначенням платежу «надходження торгівельної виручки» 01.06.2012 р. у розмірі 25000,00 грн., 29.10.2012 р. у загальному розмірі 43285,00 грн. (40,00 грн. + 445,00 грн. + 42 800,00 грн.).

Суми ПДВ за вказаними господарськими операціями не включені до складу податкового зобов'язання.

ФОП ОСОБА_1 зазначає, що у 2012 році не отримувався дохід у розмірі 68285,00 грн., а у платіжних дорученнях помилково вказав призначення платежу «надходження торгівельної виручки» замість «поповнення обігових коштів».

У матеріалах справи містяться копії банківських виписок щодо руху банківських коштів по рахунку НОМЕР_1 (ПАТ "АКБ Банк", м. Кременчук), у яких відповідно до заяви ОСОБА_1 від 01.09.2014 р. змінено призначення платежу із «надходження торгівельної виручки» на «поповнення обігових коштів».

У відповідності до п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22 реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, виправлення банком призначення платежу за заявою позивача не може бути беззаперечним доказом того, що кошти в загальному розмірі 68 285,00 грн. надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_1 саме як поповнення обігових коштів, а не як торгівельна виручка.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач не зміг пояснити природу походження вказаних грошових коштів.

Крім того, позивачем не надано до суду Книги обліку доходів і витрат за 2012 рік на підтвердження суми доходів отриманих у відповідному періоді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказаними доводами не спростовано заниження ФОП ОСОБА_1 податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 4 167,00 грн. за червень 2012 року та 7 214,00 грн. за жовтень 2012 року, у зв'язку з не включенням до складу податкового зобов'язання сум ПДВ від одержаної торгівельної виручки у розмірі 68 285,00 грн.

Також перевіркою встановлено, що у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік ФОП ОСОБА_1 задекларовано суму загального річного оподатковуваного доходу у розмірі 708 532,00 грн. (рядок 08 Декларації), натомість у податкових деклараціях з податку на додану вартість поданих протягом 2012 року платником податків задекларовано загальний обсяг постачання у розмірі 661 034,00 грн. (рядок 6, колонка А Декларації).

Ненадання ФОП ОСОБА_1 доказів на підтвердження стану розрахунків за відвантажені товарно-матеріальні цінності станом на початок перевіряємого періоду, податковий орган дійшов висновку, що сума перевищення 47 498,00 грн. (708 532,00 грн. - 661 034,00 грн.) є сумою отриманого доходу від реалізації товарно-матеріальних цінностей та підлягає оподаткуванню ПДВ.

Позивачем пояснено, що сума перевищення у розмірі 47 498,00 грн. виникла з огляду на помилкове включення ФОП ОСОБА_1 до складу оподатковуваного доходу за 2012 рік сум від поповнення обігових коштів.

Враховуючи ненадання позивачем Книги обліку доходів і витрат за 2012 рік на підтвердження суми доходів отриманих у відповідному періоді та приймаючи до уваги, що до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у порядку визначеному ст.50 Податкового кодексу України не внесено зміни до податкової звітності, колегія суддів вважає, що позивачем не спростовано висновок податкового органу про заниження податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 9 500,00 грн. (47 498,00 грн. х 20%) за грудень 2012 року, у зв'язку виявленою з різницею між задекларованим валовим доходом та задекларованими обсягами постачання.

Окрім того, перевіркою встановлено, що у квітні 2012 року ФОП ОСОБА_1 уперше задекларовано звільнені від оподаткування операції (постачання брухту чорних металів).

Використовуючи придбаний товар частково в операціях звільнених від оподаткування ФОП ОСОБА_1 не здійснив перерахунок частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях, у зв'язку з чим позивачем завищено податковий кредит на суму 12 309,00 грн., у тому числі за 2012 рік на суму 3 334,00 грн., за 2013 рік - 8 975,00 грн.

Так, одним із видів діяльності позивача є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У письмових поясненнях позивачем вказано, що у 2011 році ним придбано 9 одиниць важкої техніки, 8 із яких було розукомплектовано на окремі запчастини, при цьому рами, кузова та інші запчастини не придатні для подальшого використання - здано в металобрухт (вид 500).

Відповідно до п.23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00).

Як встановлено перевіркою та підтверджено позивачем, ФОП ОСОБА_1 придбавав товар (транспортні засоби), при цьому суми ПДВ за відповідними господарськими операціями включалися до складу податкового кредиту, натомість у подальшому ним здійснювалася реалізація металобрухту, тобто операції тимчасово звільнені від оподаткування.

У відповідності до п.199.1, 199.2 ст.199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Частка використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами (послугами) між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Згідно з п.199.4 ст.199 Податкового кодексу України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку. Перерахунок частки використання необоротних активів в оподатковуваних операціях здійснюється за результатами 12, 24 і 36 місяців їх використання.

На підставі п.199.6 ст.199 Податкового кодексу України правила цієї статті не застосовуються та податковий кредит не зменшується в разі постачання платником податку відходів і брухту чорних і кольорових металів, які утворилися в такого платника внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами.

Відтак умови не застосування правил визначених ст.199 Податкового кодексу України безпосередньо пов'язуються з утворенням відходів і брухту чорних і кольорових металів, які постачаються платником саме внаслідок дій із переробки, обробки чи плавлення.

Зважаючи на те, що переробка, обробка чи плавлення брухту чорних і кольорових металів є операціями з металобрухтом, які в силу ч.1 ст.4 Закону України «Про металобрухт» можуть здійснюватися лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не є суб'єктом наділеним правом здійснювати операції з металобрухтом, то п.199.6 ст.199 Податкового кодексу України на господарські операції позивача з реалізації металобрухту не поширюються.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що податковим органом правомірно збільшено ФОП ОСОБА_1 грошове зобов'язання з податку на додану у розмірі 12 309,00 грн., у тому числі за 2012 рік на суму 3334,00 грн., за 2013 рік - 8975,00 грн.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2014 р. задоволенню не підлягає.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 07.07.2014 р. позивачу визначено позивачу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1,00 грн. у зв'язку з порушенням п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», з огляду на не проведення у 2012 році через належним чином зареєстрований реєстратор розрахункових операцій торгівельної виручки у розмірі 68 285,00 грн., яка надійшла на рахунок НОМЕР_1 (ПАТ «АКБ Банк», м. Кременчук) з призначенням платежу «надходження торгівельної виручки».

Позивачем не надано доказів проведення розрахункових операцій на вказану суму через реєстратор розрахункових операцій, натомість посилання позивача на те, що такі кошти не є виручкою, колегія суддів вважає недоведеними, враховуючи викладені вище обставини.

Відповідно до змісту п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання вчинене вперше - 1 гривня.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 07.07.2014 р. прийнято Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області правомірно та не підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням-рішенням № від 07.07.2014 р., яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 341 425,00 грн. (обіг готівки), у зв'язку з порушенням п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України - не оприбуткування у 2012 році в Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, суми торгівельної виручки у розмірі 68 285,00 грн.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 Книгу обліку доходів і витрат у Світловодській ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області не реєстрував та на перевірку не надавав, податковим органом встановлено факт не оприбуткування готівки в сумі 68 285,00 грн.

Відповідно до п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Згідно з п.2.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

З огляду на п.1.2 Положення оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

У відповідності до п.2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

На підставі абз.2 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу» від 12.06.1995 р. №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2014 р. відсутні.

Також Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 21.05.2014 р., яким відносно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 18 990,01 грн.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді був платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На підставі п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Частиною 11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У відповідності до п.4 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

На підставі акта перевірки №107/17-01- від 01.04.2014 р. Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області донараховано ФОП ОСОБА_1 192 619,45 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому відповідачем правомірно визначено ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 18 990,01 грн.

Отже, підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки податкового органу та суду першої інстанції.

Проаналізувавши викладені факти, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини і зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 16 липня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова