Справа № 2а/0470/5298/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/9991/77612/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, третя особа Криворізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним і скасування рішення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Просив визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 63 о/с від 2 квітня 2012 року про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ України ОСОБА_4, поновити його на роботі в Тернівському районному відділі Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з 3 квітня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, оскільки він не порушував службової дисципліни, звільнення проведено з порушенням встановленого порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2012 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року та прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 63 о/с від 2 квітня 2012 року про звільнення ОСОБА_4 зі служби та поновлено позивача на роботі в Тернівському районному відділі Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з 4 квітня 2012 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з серпня 2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 12 жовтня 2010 року обіймав посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Тернівського районного відділу Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

6 лютого 2012 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на підставі клопотання начальника Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, оформленого наказом № 76 від 31 січня 2012 року, видано наказ № 265 «Про порушення службової дисципліни працівником Тернівського РВ Криворізького МУ ГУ МВС ОСОБА_4», яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Тернівського районного відділі Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (з подальшими змінами, далі - Положення).

Вказаний наказ виконано шляхом видання 2 квітня 2012 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області наказу № 63 о/с про звільнення позивача із займаної посади за п. «є» ст. 64 (за порушення дисципліни) Положення з 4 квітня 2012 року.

Підставою для звільнення ОСОБА_4 стали висновок службової перевірки за фактом надзвичайної події за участю позивача, затверджений 27 січня 2012 року, та рішення атестаційної комісії. В ході службової перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, п. 2.3 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 400 від 14 квітня 2004 року, п. 2.2.10 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1155 від 4 жовтня 2003 року, Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 155 від 22 лютого 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача є правомірним, оскільки факт порушення ним службової дисципліни встановлено, порядок звільнення дотримано.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач, хоч і допустив порушення дисципліни, але оскільки його фактично було звільнено лише за неповідомлення до найближчої чергової частини органу внутрішніх справ про подію, яка загрожувала особистій чи громадській безпеці, до того ж, без врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи, та без розгляду питання про звільнення позивача на засіданнях кадрової комісії, то оскаржувані накази про його звільнення є протиправними.

Проте, погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням.

Відповідно до п. «є» ст. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 ст. 5 цього ж Закону передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Виходячи зі змісту ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 цього ж Закону при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 400 від 14 квітня 2004 року, за межами дислокації органу внутрішніх справ працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про злочин, або у разі безпосереднього виявлення такого, зобов'язаний вжити заходів щодо його припинення, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили злочин, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Згідно п. 2.2.10 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1155 від 4 жовтня 2003 року, працівник органів внутрішніх справ на території України незалежно від посади, яку він обіймає, місцезнаходження і часу, у разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою, повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний: негайно сповістити про ці події будь-якими каналами зв'язку до найближчої чергової частини органу внутрішніх справ; ужити заходів щодо попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події тощо.

За таких обставин, коли факт порушення позивачем дисципліни встановлено беззаперечними доказами, звільнення проведено з дотриманням порядку та процедури звільнення, зокрема, з дотриманням вимог статей 14, 18 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Проте, суд апеляційної інстанції цих обставин не врахував. А висновок суду апеляційної інстанції про порушення порядку звільнення, оскільки питання про звільнення позивача не розглядалося на засіданнях кадрової комісії, є неспроможним. Відповідно до положення про кадрову комісію ГУМВС, затвердженого наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 1022 від 25 червня 2010 року, зазначена кадрова комісія є дорадчим і аналітичним органом.

Відповідно до статті 226 КАС суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки, суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону, то колегія суддів на підставі ст. 226 КАС України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2012 року скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк