Справа № 2-а-12871/11
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року

Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації по відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги до 9 травня, як члену сімї загиблого ветерана війни, у відповідності ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 9 травня, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення згідно ст. 15 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 5 мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений Законом України Про Державний бюджет У країни на 2011 рік, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є членом сімї загиблого ветерана війни.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» їй щорічно до 9 травня повинна надаватися грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як члену сімї загиблого ветерана війни.

Але, всупереч вимогам ст. 2, ст. 15, вказаного Закону та п. 3 ст. 22 Конституції України, щорічна одноразова грошова допомога до 9 травня за 2011 рік виплачувалась не в повному обсязі.

У 2011 році відповідно до ЗУ « Про Державний Бюджет України на 2011 рік» їй було виплачено 320 грн., що підтверджує довідка з Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2011 р. встановлено в розмірі 750 гривень Таким чином, відповідно до Закону України « Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», суми виплати мали б складати: розрахунок: 2011 рік - 750*5 =3750 грн.

Тому, за 2011 рік, недоплата складала: 3750 - 320 = 3430 грн.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про ветеранів» встановлено, що виплати разової грошової допомоги ветеранам війни здійснюється територіальними органами (тобто, місцевими управліннями) Міністерства праці та соціального захисту населення України, яке і зазначено в позовній заяві, а саме: Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації.

Необхідно зазначити, що законність її позовних вимог до Управління підтверджується, також рішеннями Конституційного суду України рішення Конституційного Суду від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) та від 1.12.2004 року № 20-рп/2004 у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) положень частини 2, 3, 4 ст. 78 ЗУ « Про Державний Бюджет України на 2004 рік» ( справа №1 - 27/2004).

Вказаним рішеннями Конституційний Суд України визнана такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України Про Державний Бюджет України на 2007 та 2004 роки, зокрема в частині встановлення розміру одноразової допомоги, оскільки у відповідності до ч. З ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів, зокрема і до Закону України « Про ветеранів». Таким чином, Конституційний суд своїм рішенням підтвердив факт порушення чинного законодавства, зокрема Закону «Про ветеранів» в частині правильності визначення розміру щорічної одноразової допомоги учасникам бойових дій, яка повинна становити та сплачуватися в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи те, що у 2011 році сплата одноразової грошової допомоги здійснювалася відповідачами у порядку абсолютно тотожному її сплаті в 2010 році та на підставі аналогічних законодавчих актів, що і в 2010 році, тобто без врахування доходів та вимог зазначених в рішенні Конституційного Суду України, вважаю, що сума недоплати, яка утворилася в 2011 році внаслідок неправомірних дій відповідача повинна бути відшкодована ним в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає ухвалити постанову на підставі наявних в справі матеріалів.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є членом сімї загиблого ветерана війни.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Зазначеним Законом та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено порядок виплати та розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня окремим категоріям громадян.

Водночас у цих законах не міститься положень, які б дозволяли зменшувати розміри такої допомоги з урахуванням фінансових можливостей держави. Не містить такого роду застережень і Закон України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Інших законів, якими було б урегульовано питання визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, яка підлягала виплаті у 2011 році, законодавцем прийнято не було.

Натомість 4 квітня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Розміри допомоги, встановлені цією постановою, є іншими, ніж розміри, установлені законами.

Згідно з положеннями частини четвертої ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ст.ст. 15, 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Частиною 5 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка набрала чинності з 22.05.2008 року, передбачено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд не бере до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання разової грошової допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ч. 5 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст.ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 19 ППВС України № 8 від 13.06.2007 року „Про незалежність судової влади" відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Відповідно до п. 5 ППВС України № 9 від 1.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

При цьому суд бере до уваги, що станом на час нарахування та виплати відповідачем щорічної разової грошової допомоги позивачу дія норм ч. 5 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на 2011 рік не була зупинена чи обмежена іншими законами.

Отже, нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги у 2014 році позивачу мали здійснюватися відповідно до норм ч. 5 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Та обставина, що відповідачем було нараховано та виплачено разову грошову допомогу в сумі 320 гривень, а позивачем її отримано у 2011 року у вказаному розмірі, не оспорюється сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні від 8 листопада 2005 року у справі Кечко проти України в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26 даного рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012 вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд вважає, що оскільки саме на управління соціального захисту населення Кагарлицької райдержадміністрації покладено обов'язок щодо проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги, суд не може перебирати на себе вказані функції державного органу, на якого законодавством покладено такі повноваження, в частині проведення перерахунку та виплати вказаної допомоги у конкретному розмірі.

Крім того, представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було заперечення на заявлені позивачем вимоги.

Згідно ст.ст. 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії… При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії… Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, розміри разової грошової допомоги до 5 травня, яка підлягала виплаті у 2011 році, повинні визначатися згідно з нормами законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії, їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», тому суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, ст. ст. 22, 46 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 р», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної адміністрації Київської області по відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової допомоги до 5 травня, як члену сімї загиблого ветерана війни у відповідності ст.. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» - неправомірною.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької РДА Київської області провести ОСОБА_1 одноразової допомоги до 5 травня, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення згідно ст.. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, розмір якої встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» з урахуванням фактично виплачених сум.

Апеляційна скарга на постанову Кагарлицького районного суду Київської області подається протягом десяти днів з дня її проголошення. у разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом десяти з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Шевченко