Справа № 809/1608/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Справа № 809/1608/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.,

за участю секретаря Мельничука Є.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 1 265, 43 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 795, 25гривень та моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ Івано-Франківській області №4о/с від13.01.2015 року позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ з посади начальника сектору дільничних інспекторів міліції ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ Івано-Франківській області. Однак, відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України, повний розрахунок з ним проведено не у день звільнення, а 20.02.2015 року, що є підставою для виплати середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум за період з 14.01.2014 року до 17.04.2015 року в загальному розмірі 11 795, 25 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 1 265, 43 гривень.

02.06.2015 року позивачем подано суду заяву про зміну розміру позовних, якою позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ним виключено із заявлених позовних вимог та пред'явлено позовну вимогу про стягнення компенсації витрат частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 102, 14 гривень до ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, якого просив залучити в якості другого відповідача до участі в даній адміністративній справі.

02.06.2015 року до участі в розгляді даної адміністративної справи судом залучено ОСОБА_3 районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області як другого відповідача.

16.06.2015 року позивач збільшив заявлені позовні вимоги, у відповідності до яких просив стягнути з ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на день подання вказаної заяви, становить 16 986, 16 гривень.

Позивач у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просив позов задовольнити.

Відповідач - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, позову не визнав, його представником суду подане письмове заперечення проти заявлених вимог, мотивоване тим, що 13.01.2015 року, у день звільнення позивача, останній був відсутній на роботі, про що свідчить листок непрацездатності від 13.01.2015 року серії АГЧ за №366189, виданий міською дитячою клінічною лікарнею. А отже повний розрахунок з позивачем підлягав проведенню у строки, визначені статтею 116 Кодексу законів про працю України, тобто не пізніше наступного дня після пред'явленого звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідач листами від 13.01.2015 року та від 17.012015 року повідомив позивача про звільнення його з органів внутрішніх справ та про необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення за отриманням відповідних документів. Оскільки позивач вимог про проведення повного розрахунку відповідачу не предявляв, фактичний розрахунок з ним проведено 20.02.2015 року, а тому відсутні підстави для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає, що своєчасний розрахунок при звільненні з позивачем не проведено з його вини, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплатив силу вимог статтей 4, 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів з порушенням строків їх виплати» не підлягає.

Відповідач ОСОБА_3 районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, правом подання письмових заперечень проти заявленого позову не скористався, свого представника в судове засідання не направив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, дослідивши докази суд встановив наступне.

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 13.01.2015 року №4 о/с скасовано пункт наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 26.12.2014 року №700 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_1, начальника сектору дільничих інспекторів міліції ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області з 26.12.2014 року, а також скасовано пункт наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 10.08.2011 року №103 о/с у частині поновлення на службі та призначення на посаду ОСОБА_1, здійсненого на підставі виконавчого провадження від 03.08.2011 року ВП №27957095 за ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2011 року №22Н11/10/9104.

Згідно довідки ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за №621 від 09.02.2015 року грошове забезпечення та премію за 13 днів січня 2015 року ОСОБА_1 нараховано в сумі 1 253, 12 гривень та буде перераховано на його картковий рахунок.

Судом встановлено, що повний розрахунок з позивачем ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області проведено 20.02.2015 року шляхом перерахування на його картковий рахунок суми у розмірі 1 201, 74 гривень, що підтверджується наданою публічним акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" випискою від 20.02.2015 року по картковому рахунку ОСОБА_1 №779652 за період з 01.02.2015 року до 28.02.2015 року.

Оскільки ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області не проведено повний розрахунок з позивачем у день його звільнення, останній звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 43 Конституцією України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ №499 від 31.12.2007 року, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896, пунктом 1.6 розділу І якої встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункт 1.18 розділу І вказаної Інструкції у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Частиною 5 статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» встановлено, що такі дисциплінарні стягнення як, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що передбачений частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальним є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як уже встановлено судом, ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області проведено повний розрахунок з позивачем 20.02.2015 року шляхом перерахування на його картковий рахунок суми у розмірі 1 201, 74 гривень. Дана обставина також не заперечувалася представником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що час затримки відповідачем повного розрахунку з позивачем при його звільненні становить 28 робочих дні, зокрема, з 13.01.2015 року (день звільнення) по день проведення фактичного розрахунку 20.02.2015 року.

Твердження представника відповідача про те, що позивач у день звільнення не працював, вимоги про проведення з ним повного розрахунку відповідачу не предявляв, а тому відсутня вина відповідача у затримці повного розрахунку з позивачем при його звільненні та, як наслідок, відсутні підстави для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не обґрунтовують заперечень, оскільки вказане не спростовує сам факт несвоєчасного проведення розрахунку з позивачем. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність вимоги ОСОБА_1 про проведення з ним повного розрахунку при звільненні не може бути достатньою підставою для незабезпечення ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, як роботодавцем, гарантованого статтею 43 Конституцією України права позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Крім того, представником відповідача також не подано суду доказів (відсутність грошових коштів на рахунку відповідача, вини банківської установи щодо своєчасного перерахунку грошового забезпечення позивачу на його картковий рахунок, тощо), які б свідчили про неможливість проведення ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області повного розрахунку з позивачем у період з 13.01.2015 року до 20.02.2015 року.

Одночасно суд зазначає, що 13.01.2015 року були відсутні будь-які перешкоди для здійснення відповідачем повного розрахунку з позивачем, шляхом перерахування належних позивачу виплат на його картковий рахунок, що відповідачем в подальшому зроблено з необґрунтованою затримкою у 28 робочих днів, без вимоги позивача про проведення такого розрахунку, тобто обставини здійснення повного розрахунку з позивачем 20.02.2015 року не були зумовленими будь-якими змінами в правовідносинах між сторонами, що могли мати місце з 13.01.2015 року до 20.02.2015 року.

При вирішенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до підпункту л пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати (в подальшому Порядок), цей Порядок застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 даного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи наведене, розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати позивача є період листопада-грудня 2014 року.

Згідно довідки ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області №2070 від 19.05.2015 року грошове забезпечення ОСОБА_1 у листопаді 2014 року складало 2 481, 90 гривень та у грудні 2014 року - 3 766, 50 гривень.

Кількість робочих днів за період листопада-грудня 2014 року становила 43 робочих дні.

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 145, 30 гривень (2 481,90 гривень + 3 766, 50 гривень = 6 248, 40 гривень /43 робочих дні). Відповідно середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 4 068, 40 гривень (145, 30 гривень *28 робочих дні (період затримки розрахунку).

З урахуванням наведеного, позовна вимога в частині стягнення з ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає до часткового задоволення.

Доводи позивача про те, що час затримки розрахунку становить з 13.01.2015 року по день винесення судом рішення у даній адміністративній справі, суд вважає помилковими, оскільки час затримки розрахунку становить період з дня звільнення особи до дня фактичного проведення з ним повного розрахунку, тобто з 13.01.2015 року до 20.02.2015 року, та не залежить від часу звернення позивача до суду з даним позовом, ні від дати прийняття судом рішення у даній справі.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (частина 1).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (частина 2).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно статті 2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 3 вказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", частиною 1 якої встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Згідно частини 3 статті 4 вказаного Закону для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

За повідомленням Державної служби статистики України, опублікованих в газеті "Урядовий курєр" 10.02.2015 року, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні 2015 року порівняно з груднем 2014 року становив 103,1 %. Індекс споживчих цін у Івано-Франківській області у січні 2015 року становив 103,5 %.

Згідно повідомлення Державної служби статистики України, опублікованого в газеті "Урядовий курєр" 11.03.2015 року, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у лютому 2015 року порівняно з січнем 2015 року становив 105,3 %. Індекс споживчих цін у Івано-Франківській області у лютому 2015 року становив 105,7 %.

У судовому засіданні встановлено, що грошове забезпечення позивача за січень 2015 року у розмірі 1 201, 74 гривень було проіндексовано ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, що підтверджується довідкою №2070 від 19.05.2015 року. Однак, оскільки фактичну його виплату відповідачем здійснено у лютому 2015 року та враховуючи зростання індексу інфляції за вказаний період у порівнянні з січнем 2015 року, грошове забезпечення позивача за січень 2015 року у розмірі 1 201, 74 гривень підлягає індексації.

Суд зазначає, що індекс споживчих цін за час затримки грошового забезпечення, з урахуванням встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції у січні 2015 року та у лютому 2015 року, становить 108,5 % (1, 031 * 1, 053 * 100%). Відповідно величина приросту індексу споживчих цін становить 8,5 % (108, 5 % - 100 %).

Як наслідок, сума компенсації втрати позивачем частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати, становить 102, 14 гривень (1 201, 74 гривень * 8,5 % : 100%).

Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.

З урахуванням наведеного, звернена позивачем до ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області позовна вимога про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати, в розмірі 102, 14 гривні є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області моральної (немайнової) шкоди у сумі 5 000 гривень, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок незаконних дій під час проведення розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Таким чином, право позивача на звернення з вимогою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає у випадку встановлення причинного звязку між незаконними діями чи бездіяльністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області та втратами немайнового характеру, які зазнав позивач внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ.

Під час розгляду справи позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, тоді як судом зясовано, що несвоєчасний розрахунок при звільненні допущено ОСОБА_3 районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Водночас, судом не встановлено підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди, наявності самої шкоди, її розміру.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, індекс 76000) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4 068 (чотири тисячі шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, індекс 76000) компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в розмірі 102 (сто дві) гривні 14 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягомдесяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 20.07.2015 року.