Справа № 2а-18959/11/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/800/21979/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного комітету України із земельних ресурсів, Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області, відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області, третя особа Голова комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів. Уточнивши позовні вимоги, просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо її звільнення з посади начальника відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області, скасувати накази Державного комітету України із земельних ресурсів № 385-кт від 25 листопада 2011 року, Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області № 131-к від 28 листопада 2011 року, відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області № 36-к від 29 листопада 2011 року щодо звільнення ОСОБА_4, поновити її на посаді начальника відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області та стягнути з відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка з 1 жовтня 1997 року працювала у відділі Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області, з 4 травня 2005 року обіймала посаду начальника зазначеного відділу.

25 листопада 2011 року наказом голови комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів № 385-кт «Про звільнення ОСОБА_4» позивачку звільнено з посади начальника відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України.

На підставі зазначеного наказу 28 листопада 2011 року комісією з проведення реорганізації Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області, а 29 листопада 2011 року - комісією з проведення реорганізації відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області видано накази про звільнення позивачки з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України (№№ 131-к, № 36-к).

Підставою для звільнення ОСОБА_4 стали результати позапланової цільової перевірки відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області за період з 1 січня 2010 року по 1 листопада 2011 року, в ході якої, крім іншого, було встановлено факт відсутності у паперовому вигляді восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням порядку та процедури звільнення.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог законів не врахували. Відмовляючи у позові з тих підстав, що факт одноразового грубого порушення трудових обов'язків, яке виразилось у неналежному зберіганні переданих до відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області восьми книг реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди, доведено, суди в порушення вимог ст.ст. 86, 159 КАС України належним чином не з'ясували коли відповідачем було виявлено вказане порушення та не перевірили доводів позивачки про те, що при її звільненні порушено місячний та шестимісячний строки застосування дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 148 КЗпП України. Позивачка посилалася на те, що з довідки про результати позапланової цільової перевірки у відділі Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області за період з 1 січня 2010 року по 1 листопада 2011 року від 4 листопада 2011 року (а.с. 13-25) вбачається, що у серпні 2011 року в ході проведення уточнення щодо першого та останнього записів у книгах реєстрації державних актів на право власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди Головним управлінням Державного комітету України із земельних ресурсів у Херсонській області до Державного комітету України із земельних ресурсів було направлено лист щодо надання окремого доручення для перевірки факту втрати зазначених книг посадовими особами відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Генічеському районі Херсонської області. Однак, ці доводи позивачки не перевірені, мотиви щодо них у судових рішеннях відсутні.

Крім того, судами не з'ясовано чи правомочною особою видано наказ про звільнення позивачки, та не наведено у рішеннях мотивів щодо відхилення доводів позивачки про звільнення її неуповноваженою особою.

З'ясування вищезазначених обставин має істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вищенаведених норм процесуального права, зокрема статей 86, 159 КАС України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк