Справа № 2а-1541/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/51681/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання Вишняку О.М.

з участю позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

до відповідача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради

з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : ОСОБА_8, ОСОБА_9

про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

21.07.2011р. до суду з позовом про скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 15.06.2011р. звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що своїм розпорядженням відповідач зобов'язав ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 демонтувати самочинно здійснену прибудову та привести планування будинку до попереднього стану. Вважаючи, що розпорядження прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивачі просили задовольнити адміністративний позов.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2012 р. позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013р. скасовано постанову місцевого суду та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду позивачі звернулись з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просили її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржники зазначили, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях відповідач вважає, що постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника сторони, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є виконавчим органом Львівської міської ради.

Розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міськради №469 від 15.06.2011р. затверджено висновок міжвідомчої комісії і зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 демонтувати самочинно здійснені прибудови до будинку АДРЕСА_1 та привести планування вказаного будинку до попереднього. Крім цього, пунктом 3 розпорядження обумовлено, що при невиконанні розпорядження до 15.07.2011р. будуть вчиненні дії для звернення до суду з відповідним позовом.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування (на час прийняття оскаржуваного розпорядження) визначились положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 31 якого ним надавалось, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, тощо.

Водночас, питання знесення об'єктів самовільного будівництва внормовано частиною 7 статті 376 ЦК України та статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якими обумовлено, що такий демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, виконавчим органам міських рад надано право здійснювати заходи з перевірки дотримання громадянами вимог містобудівного законодавства, приймати з цього приводу рішення в яких відображати свої висновки щодо наявності таких порушень та встановлювати механізм усунення цих порушень.

В той же час, рішення вказаних органів про демонтаж самовільно збудованих об'єктів не є обов'язковими до виконання, оскільки знесення здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про демонтаж самочинного будівництва і вказана справа перебуває на розгляді в суді.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки, відтак адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування розпорядження №469 від 15.06.2011р. задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 221,223,224,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз