Справа № 815/2896/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Київ К/800/64143/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року

у справі № 815/2896/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року, позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби від 21.03.2013 року № .

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 23.12.2013 року замінено Білгород-Дністровську об'єднану державну податкову інспекцію Одеської області Державної податкової служби правонаступником - Білгород-Дністровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Одеській області.

У зв'язку із неприбуттям в судове засідання належним чином повідомлених осіб, які беруть участь у справі, ця справа розглядалася у порядку письмового провадження згідно із статтею 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства при оподаткуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за перевіряємий період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року відповідачем складено акт від 06.03.2013 року № 581/17-01/НОМЕР_2, яким встановлено порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, пп. 202.1 ст.2 02, п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань по податку на додану вартість на загальну суму 76 900, 00 грн., в результаті чого до податкової інспекції не були подані податкові декларації з ПДВ за періоди з вересня по грудень 2011 року та з січня по жовтень 2012 року та не сплачено до бюджету в встановлені строки податок на додану вартість за відповідні періоди.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.03.2013 року № , яким збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 98 505, 00 грн., в тому числі 76 900, 00 грн. за основним платежем та 21 605, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про отримання позивачем за 12 календарних місяців з вересня 2010 року по серпень 2011 року доходу від продажу товарів у загальній сумі 301 618, 95 грн., що перевищив граничний обсяг загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), визначений в п.181. 1 ст. 181 Податкового кодексу України, що становив сукупно 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), та неподання не пізніше 10 червня 2011 року заяви про реєстрацію платником ПДВ та податкової декларації за базовий звітний (податковий) період.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку щодо відсутності порушень позивачем вимог податкового законодавства та протиправності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи таке.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

В силу п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, у разі нарахування (сплати) особі протягом останніх 12 календарних місяців загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в періоді з 01.09.2010 року по 31.8.02011 року загальна сума від здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4, що підлягає оподаткуванню, сукупно склала 301 618, 95 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 50 269, 83 грн.

При проведенні перевірки податковим органом не було відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, внаслідок чого відповідач дійшов помилкового висновку про перевищення позивачем встановленої цією нормою граничної суми у 300000 грн.

Таким чином, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем необґрунтовано, оскільки останнім під час судового розгляду не доведено фактів допущення порушень вимог податкового законодавства позивачем.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року у справі № 815/2896/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г. Пилипчук