Справа № 2а-1590/11/0970
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/54048/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. у справі № 2а-1590/11/0970 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області, третя особа Малого підприємства "Бескиди" про визнання недійсним припису, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась з позовом до Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області (правонаступник Головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області) про скасування припису №07/011 від 22.03.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем перевірка з питань додержання вимог земельного законодавства проведена без належного з'ясування обставин та шляхом внесення неправдивих відомостей до акту перевірки.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2011р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області № 07/011 від 22.03.2011 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.06.2011р. скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.03.2011 року Головним управлінням Держкомзему в Івано-Франківській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_4 та МП «Бескиди». В ході проведеної перевірки Головним управлінням Держкомзему в Івано-Франківській області встановлено, що ФОП ОСОБА_4 використовує земельну ділянку площею 1,99 га в с. Мала Тур'я Долинського району Івано-Франківської області для обслуговування виробничих приміщень без документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, чим порушено вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Виявлені порушення відображені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22.03.2011 року.

За результатами перевірки Головним управлінням Держкомзему в Івано-Франківській області ФОП ОСОБА_4 видано припис №07/011 від 22.03.2011 року, яким зобов'язано до 21.04.2011 року виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Таким чином, спір у справі полягає у визначенні правомірності прийняття припису №07/011 від 22.03.2011 року на основі акту перевірки в якому встановлено тривале і незаконне користування ФОП ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 1,99 га, в яку увійшла земельна ділянка площею 0,13 га як складова частина земельної ділянки площею 0,35 га, яка була виділена МП «Бескиди» із земель лісового фонду.

Розглядаючи справі та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вмотивував свої висновки тим, що позивач не використовує земельну ділянку площею 1,99 га для обслуговування виробничих приміщень в с. Мала Тур'я Долинського району без документів, що посвідчують право власності чи право користування.

Натомість суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з відсутності державних актів на право власності або право користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року за позовом МП «Бескиди» до Головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області про визнання протиправним дій та реєстрації недійсною встановлено, що згідно копії із державного акта НОМЕР_1 від 11.07.1997 року на право постійного користування землею, МП «Бескиди» с. Мала Тур'я Долинського району Івано-Франківської області надано у постійне користування 0,35 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для розміщення виробничих приміщень відповідно до рішення Малотур'янської сільської ради народних депутатів від 30 грудня 1993 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 68, підписано головою Малотур'янської сільської ради народних депутатів 11 липня 1997 року.

Як встановлено Львівським апеляційним господарським судом при розгляді справи №6/20, рішенням XXII сесії Малотур'янської сільської ради народних депутатів від 30 грудня 1993 року було вилучено від кооперативу «Експрес» земельну ділянку площею 0,13 га на якій розташовувались споруди МП «Бескиди», надано МП «Бескиди» в постійне користування земельну ділянку площею 0,35 га в с.Мала Тур'я та залишено в силі рішення виконкому Малотур'янської сільської ради №20 від 22.08.1991 року про надання МП «Бескиди» земельної ділянки для розміщення його виробничої бази площею 0,35 га із земель держлісгоспу, в межі якого входила земельна ділянка 0,13 га . На виконання цього рішення позивачем було отримано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1.

Як було зазначено судом, в матеріалах цієї господарської справи міститься лист Долинського районного відділу земельних ресурсів від 23.02.2007 року, з якого вбачається, що будь-яких порушень при видачі державного акта на землекористування МП «Бескиди» від 11.07.1997 року серії НОМЕР_1 допущено не було.

Рішенням Малотур'янської сільської ради від 13.11.1997 року відмінено рішення сесії від 30.12.1993 року в частині вилучення від кооперативу «Експрес» та надання МП «Бескиди» в постійне користування земельної ділянки площею 0,13 га. Ця частина земельної ділянки була включена до площі земельної ділянки 1,99 га, яка цим же рішенням передана в користування ФОП ОСОБА_4, якій видано акт на право постійного користування землею.

Рішенням арбітражного суду Івано-Франківської області у справі № А-2/167 від 21.04.1998 року п.2 рішення сесії Малотур'янської сільської ради від 13.11.1997 року щодо відміни рішення сесії Малотур'янської сільської ради від 30.12.1993 року визнано недійсним.

Постановою голови арбітражного суду Івано-Франківської області від 20.09.2000 року у справі № А-6/137 визнано недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,99 га.

Разом з цим ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2011 року у справі №А-6/137 залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 22 листопада 2011 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_4 про перегляд постанови голови арбітражного суду Івано-Франківської області від 20.09.2000 року у справі №А-6/137 за нововиявленими обставинами відмовлено, постанову голови арбітражного суду Івано-Франківської області від 20.09.2000 року у справі №А-6/137 залишено без змін.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Частиною 1 статті 23 ЗК України встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність державних актів на право власності або право користування чи визнання їх недійсними означає неправомірність користування земельною ділянкою крім випадків, які окремо передбачені Земельним кодексом.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: