Справа № 759/21867/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Полякової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 20.12.2014 року звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа: Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України про визнання недійсним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про відмову в призначенні пенсії на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 24.09.2013 року; визнання недійсним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.12.2014 року про відмову в задоволенні скарги на рішення управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва від 24.09.2013 року; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити пенсію відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2015року позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва - залишено без розгляду. У задоволені позовних вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа: Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм процесуального права та ухвалити нову, якою визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо відмови йому в призначенні пенсії відповідно до «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 24.09.2013 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити пенсію відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 24.09.2013 року відповідач відмовив позивачу у призначенні зазначеної пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав для зарахування трудового стажу за період роботи позивача з 30.10.2000 року по 27.09.2006 року на посаді ординатора, старшого ординатора, а в переліку закладів охорони здоров'я, лікарських провізорських посад посад та посад молодчих спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я (затверджений наказом МОЗ від 28.10.2002 року за № 385) посада ординатора не передбачена.

Позивач з метою досудового порядку вирішення спору, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зі скаргою на дії управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва.

09.12.2014 року листом Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві за № 26238/10/М-2091, позивачу надано відповідь на його скаргу та роз'яснено право звернутися із скаргою на дії управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва до суду.

Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Залишаючи позовні вимоги до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено, встановлений ст. 99 КАС України, строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Так, строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до приписів статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів справи, про порушення своїх прав позивач дізнався з моменту відмови йому управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва у призначенні пенсії листом від 24.09.2013 року.

Разом з тим, до суду з позовом про оскарження вказаної відмови позивач звернувся лише 22.12.2014 року.

В своїй апеляційній скарзі позивач заперечує факт пропуску ним строку звернення до суду, посилаючись на те, що з метою досудового порядку вирішення спору він звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зі скаргою на дії УПФУ в Святошинському районі м. Києва щодо відмови в призначенні пенсії.

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаними доводами апелянта з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся зі скаргою на дії УПФУ в Святошинському районі м. Києва щодо відмови в призначенні пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві 07.11.2014 року, тобто більше ніж через рік після відмови йому УПФУ в Святошинському районі м. Києва.

Вказана обставина свідчить про відсутність наміру у позивача врегулювати спір як в досудовому, так і в судовому порядку.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, а тому позовні вимоги до УПФУ в Святошинському районі м. Києва необхідно залишити без розгляду.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі позивачем доводи є безпідставними, не підтверджують поважність пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом і не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що порушення норм процесуального права судом першої інстанції при розгляді клопотання відповідача про залишення позовних вимог без розгляду не привело до неправильного вирішення питання по суті, а тому, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, не є підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва, колегія суддів зазначає наступне.

Рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Так, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.12.2014 року саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку.

Вказаним листом позивачу було роз'яснено, які документи необхідно подати до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва для призначення йому пенсії за вислугу років. Таким чином, вказане рішення по своїй суті не є відмовою в задоволенні скарги позивача на дії управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, а носить рекомендаційний та роз'яснюючи характер.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17.07.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.