Справа № К/9991/59196/11-С
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/9991/59196/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2010 року,

в с т а н о в и л а :
У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про отримання премії в розмірі 50 % - 800,38 грн. та судових рішень від 13 червня 2005 року та 15 червня 2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при перерахунку пенсій військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року Житомирським обласним військовим комісаріатом не були враховані рішення судів щодо складової його пенсії, а саме, премія, яка була визначена до перерахунку у розмір 800,37 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2010 року, позов задоволено. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 видати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , вказавши розмір премії 50 % і передати вказану довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для проведення перерахунку пенсії.

У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що відповідно до статті 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з 01 січня 2007 року функції щодо призначення (перерахунку) пенсій переходять до органів Пенсійного фонду України. Оскільки позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та питання проведення перерахунку пенсії відносяться до його компетенції, суд першої інстанції зобов`язаний був залучити орган Пенсійного фонду України до участі у розгляді справи.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу після звільнення зі служби у вересні 2004 року Житомирським обласним військоматом була нарахована пенсія.

Для обчислення пенсії позивачу було надано грошовий атестат, в якому було зазначено, що розмір премії становить 33,3 %.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2005 року з відповідача було стягнуто недоплачене грошове забезпечення, враховуючи 50 % преміювання позивача за серпень-вересень 2004 року.

В подальшому, Житомирським обласним військовим комісаріатом враховуючи рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2005 року була перерахована пенсія позивача з урахуванням 50 % премії замість 33,3 %.

01 січня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» пенсія позивача була перерахована та була врахована премія у розмірі 10 % замість 50 %.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії відповідача щодо зміни в довідці про розмір грошового забезпечення позивача розміру премії з 50 % до 10 % є такими, що суперечать Конституції України.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом наведеної статті рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивачем заявлялися вимоги щодо зобов`язання Житомирського обласного військового комісаріату здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про отримання премії в розмірі 50 % - 800,38 грн. та судових рішень від 13 червня 2005 року та 15 червня 2006 року.

Відповідно до статті 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України. Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами пенсійного фонду України через установи ВАТ «Ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним Фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначеному Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного Фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02 листопада 2006 року №1522 затверджено порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян, в тому числі військовослужбовців.

Отже, з 01 січня 2007 року органам Пенсійного фонду України передано функції з призначення і виплати пенсій військовослужбовцям.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 9 постанови №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» звертав увагу судів на те, що у разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

З огляду на зміни, що відбулися в законодавстві щодо пенсійного забезпечення вказаної категорії осіб, до яких відноситься позивач, суд першої інстанції повинен був допустити заміну неналежного відповідача, або залучити цю особу як другого відповідача, проте цього зроблено не було.

Отже для правильного вирішення спору необхідно залучити органи Пенсійного фонду України як співвідповідача по даній справі.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, заявляв вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії.

Натомість, в порушення вищезазначених вимог процесуального законодавства, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, поклав на Житомирський обласний військовий комісаріат обов`язок видати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , вказавши розмір премії 50 % і передати вказану довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для проведення перерахунку пенсії.

З наведеного слідує, що судом першої інстанції розгляд справи здійснено не по суті заявлених позовних вимог, а мотивувальна частина постанови суду першої інстанції містить висновки стосовно вимог, які позивачем не заявлялися. Суд апеляційної інстанції зазначених помилок не виправив.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов`язків сторін у даному спорі.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2010 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало