Справа № 2а-14310/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 грудня 2013 року м. Київ В/800/4756/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЗайця В.С.
Мироненка О.В.
Мороз Л.Л.
Черпіцької Л.Т.
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року в адміністративній справі (К/9991/66681/12) за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та нечинним рішення

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та нечинним рішення.

Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року - без зміни.

ОСОБА_6 направив до Вищого адміністративного суду України заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року у зазначеній справі.

У заяві ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому ОСОБА_6 послався на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права у даній справі та в іншій справі, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В заяві зазначив, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року прийнята з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права ніж ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2012 року (К-20874/08) та від 10 липня 2012 року (К/9991/39854/11, К/9991/39700/11), що постановлені в інших адміністративних справах.

Суд касаційної інстанції, на думку заявника, застосовуючи одні і ті ж норми матеріального права у подібних правовідносинах, ухвалив різні за змістом судові рішення.

Вивчивши заяву ОСОБА_6 та додані до неї матеріали, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про відсутність підстав для допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року у зазначеній справі, оскільки у даному випадку мають місце різні обставини та відсутнє неоднакове застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах і прийняття різних за змістом судових рішень.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 4 постанови від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснив судам, що заява про перегляд рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема, різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню, різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню, різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року, про перегляд Верховним Судом України якої подано заяву, предметом оскарження у цій справі є рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 грудня 2010 року № 1007 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (підігрів води) ВАТ "Полтаваобленерго" для населення".

При цьому встановлено, що рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 грудня 2010 року № 1007 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (підігрів води) ВАТ "Полтаваобленерго" для населення" було прийнято на підставі опублікованої в установленому порядку в офіційному друкованому засобі та доведеної до населення постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 14 грудня 2010 року № 1768 про затвердження вказаному товариству тарифів.

Проте, згідно з ухвалами Вищого адміністративного суду України, на які посилається ОСОБА_6, предметом оскарження у справах є рішення відповідачів, що є регуляторними актами, при прийнятті яких відповідачі в порушення вимог статей 7, 8, 9, 12, 13, 20, 21, 35 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" недотрималися процедури підготовки та подальшого оприлюднення регуляторних актів, які порушують права та охоронювані законом інтереси позивачів.

Таким чином, спірні правовідносини не мають характеру тотожності.

Крім того, відсутнє й неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Обговоривши доводи заяви та виходячи з мети судового перегляду, колегія суддів не знаходить підстав для допуску заяви до перегляду судового рішення Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та нечинним рішення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Горбатюк С.А.

Заяць В.С.

Мироненко О.В.

Мороз Л.Л.

Черпіцька Л.Т.