Справа № 2а-1870/9282/12
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ К/800/43565/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до Глухівської районної державної адміністрації Сумської області, треті особи - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Глухівському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолайн», про визнання неправомірним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Глухівської районної державної адміністрації Сумської області, треті особи - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Глухівському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолайн», про визнання неправомірним та скасування розпорядження, в якому просили:

- визнати неправомірним та скасувати частково розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 04.07.2012 року № 498-0Д «Про викуп земельних ділянок для суспільних потреб на території Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області» в частині проведення викупу земельних ділянок у громадян-власників земельних часток (паїв), розташованих на території Баницької сільської ради за межами населеного пункту, а саме: у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9 було залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженною відповідальністю «Виробнича компанія «Технолайн» за результатами аукціону визнана переможцем, у зв'язку з чим отримала спеціальний дозвіл на користування надрами від 22.01.2009 року, реєстраційний номер 4871, в якому зазначені географічні координати земельної ділянки, на якій має здійснюватись видобування пісків, площа об'єкту, території 36,58 га, в межах яких знаходяться земельні ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 року № 829-р було погоджено Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Технолайн» місце розташування об'єкту з видобування пісковиків кварцитоподібних та кварцових на земельних ділянках за межами населених пунктів на території Глухівського району Сумської області згідно з додатком для їх подальшої передачі в оренду на строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 22.01.2009 року № 4871.

04 липня 2012 року голова Глухівської районної державної адміністрації, розглянувши клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Видобувна компанія «Технолайн» про викуп земельних ділянок громадян у кількості 11 паїв, загальною площею 25,0831 га ріллі та враховуючи наявність у товариства спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами та розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 року № 289-р «Про погодження місця розташування об'єкта», прийняв розпорядження «Про викуп земельних ділянок для суспільних потреб на території Баницької сільської ради Сумської області» № 498-0Д. У розпорядженні зазначалось про необхідність провести викуп земельних ділянок у громадян - власників земельних часток (паїв) (згідно з додатком), розташованих на території Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області за межами населеного пункту. Для проведення викупу доручено заступнику голови Глухівської районної державної адміністрації ОСОБА_11 замовити експертну оцінку земельних ділянок у суб'єктів господарювання та укласти від імені Глухівської районної державної адміністрації договори купівлі-продажу земельних ділянок з власниками земельних ділянок.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед», про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, у справі, за якою розглядається дана касаційна скарга, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок прийняття оскаржуваних рішень).

Враховуючи, що позивачами не надано суду доказів та з матеріалів справи не вбачається, що безпосередньо оскаржуваним рішенням відповідача порушені їхні права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до Глухівської районної державної адміністрації Сумської області, треті особи - Управління Державного агентства земельних ресурсів у Глухівському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технолайн», про визнання неправомірним та скасування розпорядження - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз