Справа № 826/7319/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2015 року № 826/7319/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовом Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА»
до1. Головного територіального управління юстиції у місті Києві 2. Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укркомунобслуговування», Орендне підприємство «Українське головне орендне підприємство по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва»
про скасування постанови, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 квітня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» (далі - ДП «УКРІІНТР», позивач) з адміністративним позовом про скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про арешт рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 ВП № 44366427 як такої, що вчинена помилково.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 27 квітня 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено: Державне підприємство «Укркомунобслуговування» (далі - ДП «Укркомунобслуговування», третя особа 1), Орендне підприємство «Українське головне орендне підприємство по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва» (далі - ОП «Укрбудрозвідування», третя особа 2).

21 травня 2015 року в судовому засіданні протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача - Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Диких Олексія Олександровича на належного відповідача - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (далі - ГТУЮ у м. Києві, відповідач 1).

03 червня 2015 року протокольною ухвалою до участі у справі в якості другого відповідача залучено Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 лютого 2015 року Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Диких О.О. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44366427 в особі ОП «Укрбудрозвідування», якою було накладено арешт та заборону відчуження рухомого та нерухомого майна ДП «УКРІІНТР», а саме частини цілісного майнового комплексу, вилученого державою в ОП «Укрбудрозвідування» та переданого по акту приймання-передачі, підписаного 27.08.2013 міністром Мінрегіонбуд та начальником РВ ФДМ України по м. Києву новоствореному ДП «УКРІІНТР».

Позивач вважає такі дії державного виконавця в частині накладення арешту на майно, яке йому належить, безпідставними та протиправними, оскільки вищевказаною постановою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ДП «УКРІІНТР» на праві господарського відання відповідно до ст. 136 ГК України та оперативного управління відповідно до ст. 137 ГК України.

Таким чином, оскільки відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44366427, винесеної 05.02.2015, було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що не належить ОП «Укрбудрозвідування», а є власністю ДП «УКРІІНТР», позивач з вимогою про скасування постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44366427 від 05.02.2015 як такої, що вчинена, на його думку, помилково, звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі 1, 2 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися.

В судове засідання представники відповідачів 1, 2 не з'явилися.

Від ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві надійшло клопотання від 18.05.2015 № 71/3 про розгляд справи без участі його представника.

Також, супровідним листом «Щодо надання копій матеріалів виконавчого провадження» від 18.05.2015 № 71/3 на адресу суду була направлена копія матеріалів виконавчого провадження № 44366427.

Третя особа 1 надала суду письмові пояснення по суті позовних вимог від 21.05.2015 вих. № б/н та додаткові письмові обґрунтування незаконності позовних вимог від 08.06.2015 вих. № б/н, в яких вказує, що як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач переконаний, що наявність арешту на спірному майні перешкоджає реалізації його права, як власника, та не дає можливості розпоряджатися майном. Втім, яким саме майном (рухомим/нерухомим), перелік такого майна, його місцезнаходження, яким документом підтверджується саме право власності та саме позивача на таке майно - жодного доказу не надано.

Третя особа 1 звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, які б підтверджували, що ДП «УКРІІНТР» є саме власником майна, на яке було накладено арешт за оскаржуваною постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

За вказаних обставин, на думку третьої особи 1, правові підстави для скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44366427 від 05.02.2015 відсутні.

Окрім цього, третя особа 1 вказує на те, що ДП «УКРІІНТР» не є ані учасником виконавчого провадження, ані особою, яка залучається до проведення виконавчих дій. Тобто, в межах спірних правовідносин, на які поширюються особливості розгляду, передбачені ст. 181 КАС України, позивач не є тією особою, якій Закон України «Про виконавче провадження» надає право на звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Третя особа 1 вважає, що в даному випадку заявлені позовні вимоги, які вказують на спір, який виник у зв'язку з правом на майно, на яке державним виконавцем накладено арешт та вказує на те, що єдиним способом захисту прав позивача у межах виконавчого провадження, де останній не є ані стороною, ані іншим учасником виконавчих дій, є звернення до суду з позовом про зняття арешту із арештованого майна.

За вказаних обставин, на переконання третьої особи 1, вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту мають цивільно-правову природу і підлягають захисту способами, визначеними Цивільним кодексом України для захисту майнових прав, а вирішення такої справи потребує з'ясування наявності цивільного права на майно у сторін спору.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Третя особа 2 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася.

В судовому засіданні представник третьої особи 2 проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 03.06.2015 представників відповідачів 1, 2, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб 1, 2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.11.2013 у справі № 32/278 з Орендного підприємства - Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування» на користь Державного підприємства «Укркомунобслуговування» було стягнуто основного боргу в сумі 507 171,90 грн., пені в сумі 819 58 грн., інфляційні в сумі 120 072,35 грн., три проценти річних у розмірі 39 172,32 грн., штраф у сумі 34 143,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 14 027,60 грн.

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили - 06.12.2013.

06 грудня 2013 року Господарським судом м. Києва був виданий Наказ № 32/278.

З заявою від 08.08.2014 вих. № 150 Державне підприємство «Укркомунобслуговування» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 13.08.2014 було відкрито виконавче провадження ВП № 44366427 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 06.12.2013 у справі № 32/278.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 12.09.2014 виконавче провадження ВП № 44366427 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 06.12.2013 у справі № 32/278 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП № 44724872.

Постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 05.02.2015 у виконавчому провадженні ВП № 44366427 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Орендному підприємству - Українському головному орендному підприємству по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування» в межах суми звернення стягнення, що складає 715 407,13 грн. та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу (оскаржувана постанова).

Незгода з оскаржуваною постановою обумовила позивача на звернення з адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення представників позивача та третіх осіб 1, 2, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Приписами ч. ч. 1-3 ст. 57 Закону № 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Виходячи з приписів вказаних вище норм права, вбачається, що державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як встановлено під час розгляду справи, 28 січня 1992 року між Державним комітетом України у справах архітектури, будівництва та охорони історичного середовища (Орендодавець) та організацією орендарів, створеної згідно з рішенням трудового колективу підприємства «Укрцентрстройизыскания» (Орендатор) був укладений Договір оренди (далі - Договір оренди), по умовам якого Орендодавець передає, а Орендар приймає з 15 лютого 1992 року в оренду службові приміщення, що займає на бульварі Лесі Українки, 26 в м. Києві, виробничі будівлі, споруди, устаткування, нормовані оборотні засоби, матеріальні цінності та фінансові ресурси, що перебували раніше в господарському віданні підприємства «Укрцентрстройизыскания», як єдиний майновий комплекс, склад та вартість яких визначається станом на 01 січня 1992 року згідно з балансом, наданим Орендатором (пп. 1.1.1 п. 1.1 розділу I Договору оренди).

Дійсний договір укладений на період з 15 лютого 1992 року по 31 грудня 2005 року (п. 4.1 розділу IV Договору оренди).

11 травня 2006 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Українським головним орендним підприємством по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (Орендар) був укладений Договір № 3123 до договору оренди від 28.01.1992 цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (ОП «Укрбудрозвідування») (далі - Договір № 3123), по умовам якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (далі - Підприємство). Склад і вартість майна, що передається в оренду, визначено відповідно до акту оцінки, протоколів про результати інвентаризації та засідання комісії з оцінки Підприємства, складеного станом на 31.12.2005 та становить 8 360,6 тис. грн. (п. 1.1 розділу 1 Договору № 3123).

Цей Договір укладено строком на 5 (п'ять) років, що діє з « 11» травня 2006 року до «11» травня 2011 року включно (п. 10.1 розділу 10 Договору № 3123).

11 травня 2006 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Українським головним орендним підприємством по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (Орендар) був підписаний Акт приймання-передачі орендованого майна (далі - Акт), згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування необоротні активи цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, склад і вартість яких визначено відповідно до Акту оцінки вартості майна, складеного за станом на 31.12.2005 та затвердженого начальником регіонального відділення ФДМ України по м. Києву Наказом № 42 від 27.02.2006, вартість яких становить 8 360,6 тис. грн.

29 травня 2006 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Українським головним орендним підприємством по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (Орендар) був укладений Договір до договору (та його невід'ємних додатків) № 3123 від 11.05.2006 цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (ОП «Укрбудрозвідування»), по умовам якого до договору № 3123 від 11.05.2006 до договору оренди цілісного майнового комплексу від 28.01.1992 були внесені зміни, відповідно до яких, п. 1.1 розділу 1 було викладено в такій редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (далі - Підприємство). Склад і вартість майна, що передається в оренду, визначено відповідно до акту оцінки, протоколів про результати інвентаризації та засідання комісії з оцінки Підприємства, складеного станом на 31.12.2005 та становить 8 360 658,89 грн.».

У період укладення Договору № 3123 та його дії, в Господарському кодексі України була наявна норма, яка стосувалась орендних підприємств (ст. 115 ГК України), яку було виключено згідно із Законом України від 21.04.2011 № 3269-VI.

Так, по умовам ст. 115 ГК України (в редакції станом на 15.01.2011) орендним підприємством визнається підприємство, створене орендарем на основі оренди цілісного майнового комплексу існуючого державного або комунального підприємства чи майнового комплексу виробничого структурного підрозділу (структурної одиниці) цього підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності.

Орендарем є юридична особа, утворена членами трудового колективу підприємства чи його підрозділу, майновий комплекс якого є об'єктом оренди.

Організація членів трудового колективу, зареєстрована як юридична особа, має переважне право на укладення договору оренди майна того підприємства (структурного підрозділу), де створено цю організацію.

Орендодавцями щодо майнових комплексів, які належать до державної або комунальної власності, є Фонд державного майна України і його регіональні відділення, а також органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, місцевими радами управляти майном, що належить відповідно Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Законом визначаються об'єкти державної та комунальної власності, на основі яких не можуть створюватися орендні підприємства.

Передача в оренду майнових комплексів не припиняє права власності на це майно. Передавати цілісні майнові комплекси у суборенду забороняється.

Орендар несе відповідальність за забезпечення цілісності і збереження майна, отриманого в оренду, і на вимогу орендодавця повинен відшкодувати завдані йому збитки.

Орендоване підприємство може бути визнано банкрутом в порядку, встановленому законом.

Порядок укладення договору оренди майнового комплексу та інші питання створення і діяльності орендного підприємства регулюються цим Кодексом, іншими законами.

Аналіз вказаних вище приписів даної норми дає суду підстави стверджувати, що право власності переданого в оренду майнового комплексу залишається за орендодавцем, а орендар несе відповідальність за забезпечення цілісності і збереження майна, отриманого в оренду.

23 липня 2012 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Орендне підприємство - Українське головне орендне підприємство по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (Орендар) вирішили розірвати Договір оренди від 28.01.1992 цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва, в редакції договору від 11.05.2006 № 3123, про що був укладений Договір про розірвання Договору оренди від 28.01.1992 цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва, в редакції договору від 11.05.2006 № 3123, по умовам якого чинність Договору оренди від 28.01.1992 цілісного майнового комплексу Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва, в редакції договору від 11.05.2006 № 3123 припиняється за взаємною згодою сторін. Договір вважається розірваним 31.07.2012.

У зв'язку із розірванням договору оренди майна цілісного майнового комплексу 13 серпня 2012 року інвентаризаційною комісією ОП «Укрбудрозвідування», утвореної згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 06.08.2012 № 1128, був складений Зведений акт інвентаризації майна, затверджений 20.08.2012 в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

30 серпня 2012 року директором ОП «Укрбудрозвідування» та начальником Регіонального відділення ФДМ України по м. Києву були складені та підписані Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу ОП «Українське головне орендне підприємство по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування» станом на 31.07.2012 та Протокол розподілу вартості майна Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування».

Згідно Переліку основних засобів, орендованих ОП «Укрбудрозвідування», станом на 31.07.2012 були основні орендовані засоби за наступними адресами:

- м. Київ, бул. Л. Українки, 26 (офісні приміщення);

- м. Київ, вул. Пшенична, 8-А (виробнича база);

- с. Глібівка Вишгородського району Київської області (база відпочинку «Геолог»).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про утворення Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» та затвердження Статуту» від 09.11.2012 № 565 було утворено ДП «УКРІІНТР», якому було визначено місцезнаходження за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 та затверджено Статут ДП «УКРІІНТР».

15 серпня 2013 року ОП «Укрбудрозвідування» була складена Довідка вих. Бух-95, згідно якої ОП «Укрбудрозвідування» повідомляло, що орендовані основні засоби станом на 15.08.2013, зазначені в переліку орендованих основних засобів, в зведеному акті інвентаризації, акті оцінки та протоколі розподілу майна від 31.07.2012 відповідає дійсності.

27 серпня 2013 року Орендним підприємством - Українським головним орендним підприємством по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва (ОП «Укрбудрозвідування») Державному підприємству «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» було передано державну частку у своєму майні (цілісний майновий комплекс за адресами: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (офісні приміщення), м. Київ, вул. Пшенична, 8-А (виробнича база), с. Глібівка, Вишгородського району, Київської області (база відпочинку «Геолог») (далі - державне майно), про що між ОП «Укрбудрозвідування» та ДП «УКРІІНТР» був складений та підписаний Акт приймання-передачі державної частини цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Українське головне орендне підприємство по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва».

Таким чином, станом на 27.08.2013 основні засоби, орендовані ОП «Укрбудрозвідування» за наступними адресами: м. Київ, бул. Л. Українки, 26 (офісні приміщення), м. Київ, вул. Пшенична, 8-А (виробнича база), с. Глібівка Вишгородського району Київської області (база відпочинку «Геолог»), були передані позивачу.

Позивач в своєму позові вказує на те, що вказане вище майно належить йому на праві господарського відання (ст. 136 ГК України) та - оперативного управління (ст. 137 ГК України), а накладений державним виконавцем арешт на все майно, що належить боржнику - ОП «Укрбудрозвідування» в т.ч. і на основні засоби, орендовані ОП «Укрбудрозвідування» (офісні приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; виробнича база, розташована за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, 8-А; база відпочинку «Геолог», що розташована за адресою: с. Глібівка Вишгородського району Київської області), порушує його права на володіння, користування та розпорядження цим майном.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

З цих підстав, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 ВП № 44366427 в частині накладеного арешту на майно, а саме: офісні приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; виробнича база, розташована за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, 8-А; база відпочинку «Геолог», що розташована за адресою: с. Глібівка Вишгородського району Київської області; зняти арешт з майна, а саме, з офісних приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; виробничої бази, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, 8-А; бази відпочинку «Геолог», що розташована за адресою: с. Глібівка Вишгородського району Київської області та зобов'язати ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві вчинити дії, визначені в частині другій статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

У той же час, суд зазначає, що в іншій частині оскаржувана постанова ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а відтак скасована бути не може.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і на підставі ч. 2 ст. 11, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 лютого 2015 року ВП № 44366427 в частині накладеного арешту на майно, а саме: офісні приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; виробничу базу, розташована за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, 8-А; базу відпочинку «Геолог», що розташована за адресою: с. Глібівка Вишгородського району Київської області.

3. Зняти арешт з майна, а саме, з офісних приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; виробничої бази, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Пшенична, 8-А; бази відпочинку «Геолог», що розташована за адресою: с. Глібівка Вишгородського району Київської області.

4. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії, визначені в частині другій статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

5. В задоволенні решти позовних вимог Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» відмовити.

6. Присудити з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИХ РОЗВІДУВАНЬ ДЛЯ БУДІВНИЦТВА» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко