Справа № 804/11960/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домосвіт»
до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту січня 2014 року суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» в ході здійснення реальних господарських операцій за договорами поставки товарно-матеріальних цінностей, укладених з цими субєктами господарювання. Реальність вказаних господарських операцій посвідчується відповідними первинними документами, які в повному обсязі були надані контролюючому органу. При цьому правочини, укладені з ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», недійсними в судовому порядку не визнавалися. Висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», в яких, зокрема, значиться, що означені підприємства відсутні за своєю податковою адресою і у них відсутні матеріально-технічні ресурси та умови, необхідні для здійснення господарської діяльності, що свідчить про відсутність обєктів оподаткування при здійсненні операцій з постачання та продажу товарів (робіт, послуг), які підпадають під визначення ст.ст.22,185 Податкового кодекс України, не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з цими субєктами господарювання, оскільки, навіть якщо контрагент позивача і допускав будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог, а, отже, не може бути позбавлений права на формування податкового кредиту, тим більше, що чинне податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів, відсутності у них кваліфікованого персоналу, основних фондів тощо.
У судовому засіданні представники позивача підтримали предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість та неможливість реального здійснення платником податків операцій з вказаними контрагентами у січні 2014 року. Підтвердженням наведеного є висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», в яких, зокрема, значиться, що означені підприємства відсутні за своєю податковою адресою, у них відсутні офісні, виробничі та складські приміщення, обладнання, автотранспортні засоби та робочий персонал, що свідчить про відсутність реального здійснення фінансово-господарських операцій з постачання та продажу товарів (робіт, послуг). Крім того відповідач зазначав, що при проведенні аналізу баз даних встановлено, що одним з основних постачальників ТОВ «Гатіора» є ТОВ «КПД», яке є виробником та імпортером продукції, що постачалася позивачу, при цьому ТОВ «КПД» є безпосереднім постачальником ТОВ «Домосвіт», що, в свою чергу, свідчить про системні звязки між цими субєктами господарювання, які працюють в одному сегменті ринку, та у якому налагоджені стабільні звязки й учасники якого обізнані стосовно один одного, тобто ТОВ «Домосвіт» має можливість самостійно без посередника здійснювати придбання товару у ТОВ «КПД», однак, укладало проміжні угоди з ТОВ «Гатіора», здійснюючи закупівлю товару через посередника з метою штучного завищення валових витрат та податкового кредиту. Щодо ТОВ «Грант Тайм», то основним видом діяльності вказаного підприємства є реклама, що не має жодного відношення до діяльності з неспеціалізованої оптової торгівлі та до здійснених господарських операцій.
Представник відповідача у судові засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
На підставі наказу Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області №259 від 09.04.2014р., головним державним інспектором-ревізором відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту ОСОБА_3 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Домосвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з платниками податків ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року.
За результатами означеної перевірки складено акт №371/22-04/34273007 від 20.06.2014р., яким зафіксовано встановлене перевіркою допущення позивачем порушення приписів п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження останнім податку на додану вартість на загальну суму 239037,31грн. за січень 2014 року (а.с.34-46).
Висновки означеного акту перевірки обґрунтовані тим, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту січня 2014 року суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», оскільки проведеною перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з цими субєктами господарювання, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а, отже, встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість. Підтвердженням наведеного є висновки актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», в яких, зокрема, значиться, що означені підприємства відсутні за своєю податковою адресою, у них відсутні офісні, виробничі та складські приміщення, обладнання, автотранспортні засоби та робочий персонал, що свідчить про відсутність реального здійснення фінансово-господарських операцій з постачання та продажу товарів (робіт, послуг). Крім того, при проведенні аналізу баз даних встановлено, що одним з основних постачальників ТОВ «Гатіора» є ТОВ «КПД», яке є виробником та імпортером продукції, що постачалася ТОВ «Домосвіт», при цьому ТОВ «КПД» є безпосереднім постачальником ТОВ «Домосвіт», що, в свою чергу, свідчить про системні звязки між цими субєктами господарювання, які працюють в одному сегменті ринку, та у якому налагоджені стабільні звязки й учасники якого обізнані стосовно один одного, тобто ТОВ «Домосвіт» має можливість самостійно без посередника здійснювати придбання товару у ТОВ «КПД», однак, укладало проміжні угоди з ТОВ «Гатіора», здійснюючи закупівлю товару через посередника з метою штучного завищення валових витрат та податкового кредиту. Щодо ТОВ «Грант Тайм», то основним видом діяльності вказаного підприємства є реклама, що не має жодного відношення до діяльності з неспеціалізованої оптової торгівлі та до здійснених господарських операцій.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у грудні 2013 року було укладено два аналогічних договори поставки з ТОВ «Гатіора» (№16/01 від 12.12.2013р.) та ТОВ «Грант Тайм» (№16/2 від 16.12.2013р.), згідно яких вищеозначені контрагенти, як продавці, зобовязувалися передати у власність позивачу, як покупцю, а позивач зобовязувався прийняти та оплатити в строк товар у кількості, якості, асортименті та на умовах, передбачених цими договорами (а.с.61-62, 78-79).
Відповідно до п.п.1.2, 1.3 цих договорів найменування товару непродовольчі товари, місцезнаходження товару: склад продавця, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, 9.
Згідно п.7.1 договорів умовами поставки є доставка на умовах ЕХW склад постачальника: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, 9 (згідно ІНКОТЕРМС 2010). Транспортні витрати несе покупець.
За змістом додатків №1 до договорів поставки №16/01 від 12.12.2013р. та №16/2 від 16.12.2013р. ТОВ «Домосвіт» на підставі п.13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, згідно якого при централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпущення постачальником може здійснюватися без довіреностей, якщо отримувач цінностей за підписом керівника та головного бухгалтера підприємства чи інших осіб, уповноважених підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампа), якою матеріально-відповідальна особа, що здійснює приймання цінностей, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про отримання цінностей, повідомило ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» про зразок печатки, якою матеріально-відповідальна особа, яка буде приймати цінності, буде завіряти на супровідних документах свій підпис про їх отримання, а також про те, що такою матеріально-відповідальною особою є менеджер по поставкам ОСОБА_4, зразок підпису якої також наведено у додатках №1 до договорів (а.с.63,80).
На виконання умов вищевказаних договорів поставки ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» поставили ТОВ «Домосвіт» протягом січня 2014 року непродовольчі товари (ФБ Серветки столові 24*24 двошарові, Vortex Серветки з мікрофібри для меблів та техніки, Фрекен Бок Пакет для сміття поліетиленовий, Фрекен Бок Пакет для запікання, ФБ Пергамент 2м бокс, Серветки вологі GFS для полірування панелі приладів та пластику «Cockpit Polishing Wipes», Vortex Губка для телефону, Vortex Рукавички господарські з манжетами, Vortex Рукавички нітрилові (з запахом лайму), Чарівна серветка з мікрофібри для скла, ФБ Запаска валика для чищення 2*5м, Пакети-слайдери для зберігання і заморожування L, ФБ Зубочистки бамбукові, Фрекен Бок пластини для захисту плити, Зубочистки деревяні в інд. упаковці тощо) на загальну суму 1434224,05грн., в тому числі податок на додану вартість 239037,31грн.
На підтвердження поставки товару постачальниками виписані видаткові та податкові накладні на вищеозначену суму (а.с.64-68,70-73,81-86,88-93).
Як вбачається з видаткових накладних, отримання товару від ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» здійснювала менеджер по поставкам ТОВ «Домосвіт» ОСОБА_4, якій вищеозначеними кільцевими дорученнями було надано таке право. На підтвердження отримання товару на видаткових накладних проставлено відповідну печатку та підпис цієї уповноваженої особи.
Вищеозначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що відповідачем не заперечується, та були відображені відповідно до приписів п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту січня 2014 року та відображені в даних Додатку 5 до податкової декларації позивача з податку на додану вартість за цей період (а.с.96-125).
Судом встановлено, що поставка товару здійснювалася за рахунок позивача на складське приміщення останнього, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, Автопаркова, 1, на автотранспортному засобі марки Mersedes AE8208HA з причепом АE42-19XO, який орендується ТОВ «Домосвіт» на підставі договору оренди транспортних засобів №01/08-3 від 03.01.2008р. з ТОВ З II «Вортекс» (а.с.168-172).
На підтвердження факту транспортування товару від контрагентів ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» позивачем надано товарно-транспортні накладні та подорожні листи вантажного автомобіля до них (а.с.74-75,94-95,164-167).
Судом також встановлено, що оплата за отриманий від ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» товар позивачем здійснена у повному обсязі, що підтверджується відповідними банківськими виписками та актами звірки взаємних розрахунків (а.с.69,76-77,87).
Згідно бухгалтерського обліку по рахунку 28 «Товари на складі» товар, придбаний у січні 2014 року у ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», станом на дату складання акту перевірки позивача залишився на складі ТОВ «Домосвіт», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 1 та орендується позивачем згідно договору оренди №Л1709Д від 17.09.2012р., укладеного з ТОВ з ІІ «Вортекс».
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: договорами поставки та додатками до них, видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними, банківськими виписками та актами звірки взаємних розрахунків, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у звязку із здійсненням оплати за отриманий товар.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладених позивачем з ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Посилання відповідача на те, що позивач, маючи можливість на пряму здійснювати закупівлю товару у його виробника ТОВ «КПД», а не у посередника ТОВ «Гатіора», придбавав ці товари із залученням додаткової ланки з метою штучного завищення валових витрат та податкового кредиту, є припущенням контролюючого органу та не підтверджуються відповідними доказами. При цьому представники позивача суду пояснили, що ТОВ «Домосвіт» дійсно мало господарські відносини з ТОВ «КПД», однак, за раніше укладеними з ним договорами придбавало іншу групу товарів. Маючи намір розширити асортимент товарів, що придбавалися у ТОВ «КПД», ТОВ «Домосвіт» у грудні 2013 року звернулося до вказаного контрагента з відповідним листом, однак, ТОВ «КПД» у відповідь повідомило, що на даний час має укладені договори з іншими підприємствами, які придбавають товари великими партіями, та запропонувало звернутися до цих підприємств, серед яких, зокрема, і ТОВ «Гатіора». Крім того, ТОВ «КПД» було запропоновано розширення асортименту товарів, що можуть придбаватися, лише за умови зменшення строків розрахунків до 30 календарних днів, що не задовольняло позивача, тому останній був вимушений звернутися до посередників (а.с.155-156).
Щодо доводів відповідача про підтвердження нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Грант Тайм» через те, що основним видом діяльності останнього є реклама, а не неспеціалізована оптова торгівля, суд зазначає, що наведені посилання не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки останнє не забороняє підприємствам займатися іншими видами діяльності, які не зазначені в ЄДРПОУ як основні, тим більше, якщо право на зайняття такими передбачено в їх статуті та не потребує додаткової легалізації шляхом отримання відповідних ліцензій, дозволів тощо. При цьому відповідачем не надано доказів, що неспеціалізована оптова торгівля не передбачена статутом ТОВ «Грант Тайм» та не може здійснюватися останнім.
Як на час укладення угод між позивачем та його означеними вище контрагентами, так і на час їх виконання, вказані субєкти господарювання знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Анулювання свідоцтв платника податку на додану вартість ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» відбулося вже після спливу декількох місяців після виконання умов договорів постави, укладених з ТОВ «Домосвіт».
Щодо посилань відповідача на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм», з яких вбачається, що означені підприємства відсутні за своєю податковою адресою, у них відсутні офісні, виробничі та складські приміщення, обладнання, автотранспортні засоби та робочий персонал, що свідчить про відсутність реального здійснення фінансово-господарських операцій з постачання та продажу товарів (робіт, послуг), суд зазначає наступне.
Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту. При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно було віднесено до складу податкового кредиту січня 2014 року суми податку на додану вартість за податковим накладними, виписаними його контрагентами ТОВ «Гатіора» та ТОВ «Грант Тайм» в ході виконання реальних господарських операцій з поставки товарно-матеріальних цінностей.
Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 487,20грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи (а.с.2), а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 487,20грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Домосвіт» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5