Справа № 813/2513/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року № 813/2513/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» до управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання нечинним розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» (надалі ТзОВ «Колос») звернулось у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області, в якому просить визнати нечинним та скасувати розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 2015 року, прийнятий управлінням Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що пільгові пенсії згідно з оскаржуваним розрахунком призначено відповідно до п. в ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Позивач вважає, що виплата таких пенсій згідно з абз. 5 пп. 1 п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01.01.05р. повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому, такі пенсії не відносяться до витрат Пенсійного фонду України та відшкодуванню не підлягають.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити.

Представник відповідача судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Однак, подав до суду заперечення, в яких зазначив, що порядок справляння та використання збору на обовязкове державне пенсійне страхування визначається Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області надсилаючи позивачеві розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій діяло в межах та у спосіб визначений законом, а тому наведені доводи позивача є безпідставними. З цих підстав просить в задоволенні позову відмовити повністю.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду у Жидачівському районі Львівської області призначено пенсію на пільгових умовах на підставі п. «в» статті 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 згідно протоколу від 06.09.2012.

12.01.2015 управлінням Пенсійного фонду у Жидачівському районі Львівської області скеровано позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій за січень 2015 року №224/04-36/г на суму 819,82 грн, а також здійснено доставку та виплату таких. Позивачем отримано вказаний розрахунок та у звязку з незгодою з відшкодуванням визначених у них сум пенсій оскаржено такий розрахунок до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначається Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 1 статті 1 цього закону - платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі - Закон - N 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж пункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів в -е та ж статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема згідно з п.п. в частини першої цієї статті до таких працівників відносяться трактористимашиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону № 1788-XII, було врегульовано Законом України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (надалі Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. б - з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Абзацом 3 п. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Судом встановлено, що ТзОВ «Колос» до 01.01.2015 перебувало на фіксованому сільськогосподарському податку, тому не здійснювало відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з числа загальнодержавних податків і зборів та місцевих податків виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Відповідно до цього, з 01.01.2015 ТзОВ «Колос» перебуває на обліку як платник єдиного податку згідно ст. 10 Податкового кодексу України, а для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03р. N 21-1 (далі - Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пункту 6.4 вказаної Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п.6.5 Інструкції № 21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. 6.8 Інструкції).

Аналіз наявних у справі письмових доказів, зокрема: оскаржуваний розрахунок, довідка про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1, протокол про призначення пільгової пенсії, а також положень вказаних вище нормативних актів дає підстави суду дійти висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених ОСОБА_1 за пунктом в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення є обєктом оподаткування для позивача та повинні ним відшкодовуватись.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області надсилаючи позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту б-з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення за січень 2015 року діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, відтак наведені позивачем доводи є безпідставними. У звязку з цим, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Колос на користь Державного бюджету України 1 644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн 30 коп. судоовго збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2015