Справа № 805/2132/15-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2132/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 805/2132/15-а

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Маріуполь

до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» м.Маріуполь

про стягнення адміністративно – господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у сумі 9883908 грн. та пеню у сумі 464543,77 грн., разом 10348451,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» про стягнення адміністративно – господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у сумі 9883908 грн. та пеню у сумі 464543,77 грн., разом 10348451,77 грн.

Представник позивача до судового засідання не з’явився, заперечення до позовної заяви не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача надав 07 липня 2015 року через канцелярію суду заперечення до позовної заяви, відповідно до яких просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі

16 липня 2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні за наявними в справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №875-ХІІ, підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менше, ніж установлено нормативом, передбаченим ч. 1 статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Статтею 19 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Після самостійного розрахунку кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою вищевказаної статті, здійснюється та забезпечується працевлаштування інвалідів.

Вимогами статті 18 цього Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зареєстроване у якості юридичної особи 18 липня 1991 року та включене до ЄДРПОУ за №13492430.

Згідно покладених на нього завдань Фонд здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та за своєчасним перерахуванням сум адміністративно – господарських санкцій, що надходять від підприємств, за недодержанням ними цього нормативу.

Пунктом 1 Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 03 вересня 1995 року № 314, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інвалідів.

Відповідно до пункту 3 та 5 вищевказаного Положення передбачено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інваліда відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на нього інваліда.

Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Частина 2 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності і інвалідів в Україні» передбачає, що Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Тобто, працевлаштування інвалідів здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства повинні надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем упродовж 2014 року щомісячно подавались до Державної служби зайнятості звіти за формою №3-ПН про наявність вакансій щодо працевлаштування інвалідів на підприємстві. Крім того, відповідач приймав участь у ярмарках вакансій для осіб з обмеженою працездатністю.

Також в матеріалах справи наявний лист Маріупольського міського центру зайнятості від 13.02.2015 року за №535, відповідно до якого зазначається що відмов з боку ПАТ «ММК імені Ілліча» по працевлаштуванню безробітних з інвалідністю у 2014 році не було.

Доказів того, що будь-яким іншим органом направлялися відповідачу протягом 2014 року для працевлаштування інваліди чи безробітні з інвалідністю самостійно зверталися до відповідача з метою працевлаштування, і що відповідач відмовив у прийнятті їх на роботу, до суду позивачем не надано.

Крім того, чинне законодавство України пов'язує виконання підприємствами, організаціями по ложень Закону стосовно забезпечення працевлаштування інвалідів саме з наявністю реко мендацій медико-соціальної експертизи, за відсутністю яких підприємство позбавлено мож ливості самостійно створити необхідне робоче місце для інваліда, насамперед не усвідом люючи, який саме інвалід, з якими анатомічними дефектами чи нозологічними формами за хворювання може звернутися безпосередньо, чи буде направлений з метою працевлашту вання.

Законом на підприємства не покладений обов'язок займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Закон зобов'язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

З огляду на те, що відповідач вживав необхідних заходів для працевлаштування інвалідів, а саме, надавав державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, правопорушення в діях відповідача судом не встановлено, а відтак, застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць є необґрунтованим.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» про стягнення адміністративно – господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у сумі 9883908 грн. та пеню у сумі 464543,77 грн., разом 10348451,77 грн. – відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 16 липня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.