Справа № 320/1712/15-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р.справа № 320/1712/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Кругового О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано дії Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним за період з 01.05.2014 року до 18.12.2014 року протиправними. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, до 01.12.2015 року ОСОБА_2 Ханлар Кізі дочці ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10-ААБ №488357.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, який був надісланий на адресу ОСОБА_1, за підписом начальника управління ОСОБА_3 повідомляється, що особа яка, здійснює догляд за інвалідом, з 01.05.2014 року повинна надати документи для переоформлення допомоги на догляд.

13 жовтня 2014 року на адресу позивача був направлений лист про надання роз'яснень за підписом начальника управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_3, де було вказано, що Департамент соціального захисту населення Запорізької ОДА підтвердив правильність призначення допомоги (призначення допомоги строком на 6 місяців).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 10.11.2014 року № 3022/5/123-14 вказано на необхідність здійснення правомірного призначення щомісячної грошової допомоги ОСОБА_1 терміном на 12 місяців та необхідність проведення перерахунку допомоги за минулий період без подання заяви.

26.11.2014 року Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради було винесено рішення про призначення допомоги ОСОБА_1 до 30.11.2015 року, тобто на 12 місяців.

Згідно повідомлення головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4, донька позивача 18.10.2014 року потрапила до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради, звідки 18.10.2014 року була переведена до реанімаційного відділення МЛ №1 і 20.10.2014 року була переведена знову в стаціонарне психіатричне відділення КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради.

Відповідно до виписки з епікризу, 17.04.2013 року ОСОБА_1 потрапив до психіатричної лікарні м. Запоріжжя з діагнозом «органічний тривожний розлад внаслідок судинного захворювання головного мозку», де був виписаний 15.05.2013 року.

Згідно із нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192, допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером, їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відтак, підставою для відшкодування моральної шкоди є, зокрема, фактична наявність такої шкоди у вигляді понесених позивачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В свою чергу, ОСОБА_1 була розрахована сума моральної шкоди у розмірі 150 000 грн., але ним не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Зокрема, не надано доказів, що підтверджують факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду на таку суму та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні нарахування щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним за період з 01.05.2014 року до 18.12.2014 року - є протиправними, оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером, що дає йому право на призначення допомоги на 12 місяців, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен вчасно здійснити позивачу правомірне призначення грошової допомоги. В частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - суд вважає необхідним відмовити, т.я. позивач не надав суду доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між оспорюваними позивачем діями суб'єкта владних повноважень та станом здоров'я позивача та його доньки, оскільки ОСОБА_1 вже тривалий час страждає тяжкою хворобою, потребує догляд та лікування. Крім того, згідно епікризу від 17.04.2013 року ОСОБА_1 на протязі останніх 4 років вважає себе хворим, та перебував на лікуванні з 17.04.2013 та по 15.05.2013 року.

А отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: О.О. Круговий