Справа № 2а-0770/3966/11
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3966/11
Рядок статзвіту № 8.2
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Маєцька Н.Д. за участю секретаря судового засідання Луцанич А.М. та сторін, які беруть участь у справі:

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом спільного українсько-угорського підприємства "Геліос" до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 12 січня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 16 січня 2012 року.

Спільне українсько-угорське підприємство "Геліос" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області в якій просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо самостійного зарахування сплачених за податковими зобов'язаннями по комунальному податку коштів на погашення податкового боргу за неіснуючу затримку по сплаті податкових зобов'язань з комунального податку, що перевищує граничні строки сплати; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ужгородської МДПІ № від 25.10.2011р. згідно акту перевірки №211/15-03 від 14.10.2011р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.10.2011р. позивачем було отримано листа, згідно якого відповідачем 14.10.2011р. була проведена камеральна перевірка по питанню дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по "комунальному податку". За результатами перевірки було складено Акт на підставі якого відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення про накладення штрафу на позивача в розмірі 1,36 грн. Зазначені дії позивач вважає протиправними, через те, що відповідачем порушений граничний строк визначення суми податкового зобов'язання. Податковий борг стосовно якого минув строк позовної давності вважається безнадійним, а отже підлягає списанню. Крім того відповідачем протиправно змінено цільове призначення платежу по "комунальному податку", незважаючи на реквізити зазначені в платіжних дорученнях.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач свої заперечення проти позову мотивує тим, що проведеною перевіркою було встановлено, що згідно Податкового Розрахунку комунального податку від 22.07.2008р. №20163 у позивача виник обов'язок сплатити самостійно визначену суму податкового зобов'язання 19.08.2008р., однак сплата позивачем була проведена тільки через 884 календарні дні, а саме 20.01.2011р. Цим Ужгородська МДПІ встановила факт несвоєчасної сплати комунального податку і застосовано до позивача штрафні санкції за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по даному платежу. Крім того, посилаючись на п. 87.9 ст. 87 ПК України відповідач наголошує, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Враховуючи це, Ужгородською МДПІ було проведено зарахування податкових платежів відповідно до встановленої черговості зарахування податкових платежів, а саме: податковий борг у розмірі 6,79 грн. (що виник 19.08.2008р.) було погашено за рахунок сплаченого "комунального податку" за 4 квартал 2010р.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях на позов.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.10.2011р. Ужгородською МДПІ було проведено камеральну перевірку позивача з питань дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по комунальному податку. За результатами перевірки складено Акт №1211/15-03 від 14.10.2011р., яким встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: позивачем сплачено узгоджену суму зобов'язання по "комунальному податку" в розмірі 6,79 грн. із запізненням на 884 календарні дні. На підставі даного акту 25.10.2011р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання у вигляді штрафу в розмірі 1,36 грн. за платежем "комунальний податок".

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень.

Згідно п.п. 5.3.1 п. 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181 (далі - Закон №2181), платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

22.07.2008 року позивачем було подано до Ужгородської МДПІ розрахунок комунального податку №20163, яким задекларував до сплати грошове зобов'язання в розмірі 10,20 грн., граничний термін сплати 19.08.2008р.

Згідно платіжного доручення №13 від 28.07.2008р. позивачем сплачено 10,20 грн. до бюджету, з призначенням платежу: "Комунальний податок за 2 квартал 2008р.", тобто погасив задеклароване до сплати грошове зобов'язання визначене розрахунком комунального податку №20163.

Обставини справи свідчать, що відповідач самостійно зарахував сплачені позивачем кошти по платіжному дорученню №13 від 28.07.2008р. у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету.

Такі дії суд вважає неправомірними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 7.1.1 п. 7.1 статті 7 Закону України №2181 (чинний до 31.12.2010р.), джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України Про Національний банк України від 20.05.99р. № 679-ХІV Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит Призначення платежу платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення Призначення платежу. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобовязань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України №2181 слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Відповідно до п.п. 18.2.1 Закону України №2181, підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, зокрема, податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Відповідно до п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України №2181, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На час складання Акту №1211/15-06 від 14.10.2011р. згаданий вище строк позовної давності сплинув. Зазначені в даному Акті відомості, про те, що позивачем сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання по "комунальному податку" із запізненням на 884 календарні дні - не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки 20.01.2011р. позивачем, згідно платіжного доручення №313 від 20.01.2011р., було сплачено комунальний податок за 4 квартал 2010р., про що зазначено в призначенні платежу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Ужгородська МДПІ не вправі була зараховувати поточні платежі в рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб""єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначеннм способу його здійснення, а позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача, згідно ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправними дії Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області щодо самостійного зарахування сплачених за податковими зобов'язаннями по комунальному податку коштів на погашення податкового боргу за неіснуючу затримку по сплаті податкових зобов'язань з комунального податку, що перевищує граничні строки сплати.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 104-107, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов спільного українсько-угорського підприємства «Геліос»до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області, про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області щодо самостійного зарахування сплачених за податковими зобов'язаннями по комунальному податку коштів на погашення податкового боргу за неіснуючу затримку по сплаті податкових зобов'язань з комунального податку, що перевищує граничні строки сплати.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області № від 25.10.2011 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України в особі Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області на користь спільного українсько-угорського підприємства «Геліос»судові витрати в розмірі 28 (двадцять вісім) гривень 23 коп.

5.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Маєцька Н.Д.