Справа № 809/2305/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2015 р. Справа № 809/2305/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Гринчишин Х.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську

до відповідача: ОСОБА_3

про стягнення капіталізованих платежів в сумі 88055,33 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську звернулося до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення капіталізованих платежів в сумі 88055,33 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач знаходилась на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську, як платник страхових внесків. У звязку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3, позивачем було проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат, які необхідно буде сплачувати потерпілій особі, яка отримала травму під час роботи у вказаного підприємця. Сума платежів, яка розрахована позивачем становить 88055,33 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Позов просила задоволити, стягнути з позивача капіталізовані платежі на суму 88055, 33 грн.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив з мотивів наведених у письмовому запереченні (а. с. 35-37). Вважає, що не має правових підстав для стягнення із його довірителя капіталізованих платежів в сумі 88055,33 грн. Просить у задоволені позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідач - ОСОБА_3 з 17.12.2007 по 25.05.2015 була зареєстрована, як фізична особа підприємець.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи, акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, 16 вересня 2009 року із працівником відповідача ОСОБА_4 стався нещасний випадок. Згідно виписки з акту огляду МСЕК ОСОБА_4 встановлена стійка втрата професійної працездатності 45 % та ІІІ група інвалідності, безстроково. Внаслідок цього була призначена та виплачується щомісячна допомога.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 25.05.2015 внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що позивачем проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат та розроблено розрахунок капіталізованих платежів по ФОП ОСОБА_3, згідно якого загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілим складає 88055,33 грн. (а.с.7).

Оцінюючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.2 ст. 1205 Цивільного кодексу України у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 Цивільного кодексу України, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Положеннями ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначено, що фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок, зокрема, капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Капіталізація платежів для задоволення вимог по зобов'язаннях, що виникли у результаті заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, проводиться відповідно до Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 ( далі - Порядок).

Відповідно п. 1 Порядку здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян.

Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством ( п. 1 вказаного Порядку).

Капіталізація платежів, передбачених підпунктами 1 - 5 пункту 2 цього Порядку, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації (п. 3 Порядку).

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав порядок капіталізації платежів, на даний час не існує.

Таким чином, суб'єкт господарювання, що ліквідується, зобов'язаний проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням положення вказаного Порядку.

Аналогічна позиція викладена у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 року у справі №К/800/16855/14, постанові Верховного Суду України від 26.06.2012 у справі № 21-156а12.

З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що вимоги Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю застосовуються виключно до суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо посилань представника відповідача на ті обставини, що в даному випадку має місце припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у зв'язку з чим звернення позивача за стягненням капіталізованих платежів є безпідставним, суд зазначає.

Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця фізична особа позбавляється статусу підприємця.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно ч.4 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

З огляду на положення чинного законодавства, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 по справі №6-125цс13.

Таким чином, припинення підприємницької діяльності позбавляє права відповідача на заняття господарською діяльністю та статусу підприємця, однак не звільняє фізичну особу виконувати обов'язки та нести відповідальність за своїми зобов'язаннями перед Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювання, що виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську капіталізованих платежів у розмірі 88055, 33 грн. підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську, код 25925319, капіталізовані платежі у розмірі 88055 (вісімдесят вісім тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 33 коп. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 15.07.2015 року.