Справа № 804/4859/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 р. справа № 804/4859/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом cубєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, скасування рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року, -

ВСТАНОВИВ :

06 квітня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська, відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, видане Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по відношенню до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, яка видана Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по відношенню до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

- скасувати рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року, видане Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по відношенню до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, результатами якої складено акт перевірки № 4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року, висновки якого щодо заниження суми податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 21717,60 грн. та заниження єдиного соціального внеску на загальну суму 49675,57 грн. є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у звязку із чим податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф- та рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року, прийняті на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню (том 1, а.с. 4-11).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1, а.с. 2).

У судове засідання 25.06.2015 року прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, скасувавши податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф- та рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у зв'язку із його необґрунтованістю з підстав, викладених у запереченнях, я в яких він зазначає, що перевіркою встановлено включення позивачем до витрат 2013 року видатки у сумі 110157,25 грн. на придбання товарів, не реалізованих в 2013 році, а також встановлено відображення в податковому обліку фінансово-господарських операцій з ТОВ «Інфоальянс», які не спрямовані на настання реальних правових наслідків. Встановлені порушення свідчать про завищення позивачем суми витрат, отже заниження чистого оподаткованого доходу фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 140157,25 грн. Зазначає, що акт перевірки позивача складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у звязку із чим податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф- та рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року винесені правомірно, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню (том1, а.с. 84-85).

Дослідивши документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності 13.01.2010 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та з 14.01.2010 року перебуває на податковому обліку в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська.

Основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД-2010 є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 08.12.2014 року по 19.12.2014 року на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на 4 квартал 2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, результатами якої складено акт перевірки № 4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року.

Перевіркою встановлені порушення:

1. п. 177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено сум податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 21717,60 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік у сумі 1950,00 грн., 2013 рік у сумі 19767,60 грн.;

2. п.4 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, на загальну суму 49675,57 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік 4511,00 грн., 2013 рік 45164,57 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки № 4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року позивачем були подані до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська заперечення до акту, за розглядом яких було надано відповідь від 15.01.2015 року № 98816/17-3, згідно якої ОСОБА_2 перевірки залишено без змін.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, якою зобовязано ФОП ОСОБА_3 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 49675,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 27147,00 грн., у тому числі: за основним платежем 21717,60 грн., за штрафними (фінансовим) санкціями 5429,40 грн.;

- рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким ФОП ОСОБА_3 нараховані штрафні санкцій у сумі 5193,11 грн.

Не погоджуючись із прийнятими на підставі ОСОБА_2 перевірки № 4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року рішеннями, позивачем були подані скарги: від 05.01.2015 року на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф- та від 06.02.2015 року на податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1 та на рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року, за розглядом яких Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті рішення від 09.02.2015 року № 1091/10/04-36-10-08-09 та від 13.02.2015 року №1260/10/04-36-10-07-14 відповідно, якими вказані рішення залишені без змін, скарги без задоволення.

Також, винесені рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська були оскаржені позивачем до Державної фіскальної служби України, та рішеннями останнього від 04.03.2015 року №2004/11/99-99-10-01-03-14 та від 17.03.2015 року № 2468/11/99-99-10-01-07-15 залишені без змін.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Інфоальянс» (виконавець) було укладено договір № 17/07-12 від 17.07.2012 року про ведення бухгалтерських послуг.

На підставі укладеного договору протягом перевіряємого періоду ТОВ «Інфоальянс» було надано на адресу позивача послуги по веденню бухгалтерського обліку та послуги по відновленню бухгалтерського обліку на загальну суму 30000 грн. (за 2012 рік на суму 10000 грн., за 2013 рік на суму 20000 грн.), про що свідчать складені за фактом виконання робіт ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг), копії яких залучені до матеріалів справи.

ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані уповноваженою на момент надання послуг особою ТОВ «Інфоальянс» - керівником ОСОБА_5

Також до кожного з ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) було складено реєстр документів бухгалтерського обліку із відображенням обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Суд зазначає, що ОСОБА_5 була призначена на посаду директора ТОВ «Інфоальянс» на загальних зборах учасників від 20.05.2011 року, про що свідчить Протокол № 2 загальних зборів учасників та Виписка є єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.05.2011 року.

26.11.2014 року на загальних зборах учасників ТОВ «Інфоальянс» було вирішено питання звільнення ОСОБА_5 з посади директора та призначено на посаду директора ТОВ «Інфоальянс» ОСОБА_6, про що свідчить Протокол № 3 загальних зборів учасників.

Крім того, представником позивача в ході судового розгляду були надані документи бухгалтерського обліку, які підтверджують факт наданих послуг ТОВ «Інфоальянс» по веденню бухгалтерського обліку.

Також в ході судового розгляду справи в якості свідка була допитана ОСОБА_7, яка з 02.01.2015 року працює на посаді бухгалтера ТОВ «Інфоальянс», яка підтвердила, що ТОВ «Інфоальянс» дійсно надає послуги з веденню бухгалтерського обліку на адресу замовників. В рамках наданих послуг підприємством надаються послуги з підготовки документів фінансово-господарської діяльності, ведення бухгалтерського обліку, зокрема, ведення Книг обліку доходів і витрат.

Слід зазначити, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При вирішенні питання щодо реальності господарської операції судам слід перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Необхідно також перевірити наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, а також встановити зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача та ТОВ «Інфоальянс» з огляду на наведені критерії.

Як слідує з ОСОБА_4 перевірки, ФОП ОСОБА_3 до перевірки були надані залишки товарно-матеріальних цінностей, які в свою чергу підтверджені документально та за які позивачем здійснено розрахунки. Станом на 01.01.2013 року залишки товарно-матеріальних цінностей складають 124000,00 грн., станом на 31.12.2013 року 101000,00 грн.

Враховуючи залишок товару на початок перевіряємого періоду у сумі 124000,00 грн. та залишок у сумі 101000,00 грн. на кінець звітного періоду, а також обсяг придбаного товару та здійснених розрахунків, Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська був зроблений висновок про те, що залишок товарно-матеріальних цінностей ФОП ОСОБА_3 складає 211157,25 грн., отже ФОП ОСОБА_3 завищено склад валових витрат на суму 110157,25 грн. за рахунок включення до складу витрат витрати по придбаним товарам, за які протягом 2013 року не отримано дохід.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні первинні документи, що в повній мірі підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність позивача та підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності, а також на підставі яких сформовано понесені витрати та сформовано податкові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період.

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (наразі та далі - у редакції Податкового кодексу України станом на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; - розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій; - затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також, належить враховувати вимоги Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Згідно абзацу 1 підпункту 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до підпункту 2.2, підпункту 2.7 пункту 2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Досліджені в ході судового розгляду первинні документи господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», отже є такими, що належним чином підтверджують відображені в бухгалтерському обліку витрати та суму задекларованого доходу позивача за перевіряємий період.

Питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 177.2 вказаної статті визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.4.1 пункту 135.4 статті 135 Податкового кодексу України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно з пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій та право позивача на формування витрат операційної діяльності по операціям з ТОВ «Інфоальянс», суд доходить висновку, що позивачем правомірно сформовані витрати, зокрема витрати на придбання у ТОВ «Інфоальянс» вищенаведених послуг для ведення господарської діяльності.

У відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Крім того, наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1025 затверджено форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та порядок її ведення, що був чинний до 16.09.2013 року.

Відповідно до пункту 3.2. означеного Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного (податкового) періоду (року), яка вводиться у грошовій формі, виходячи з ціни їх придбання.

Отже вказаним порядком не передбачено відображення в Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, залишку товару у кількісних показниках, зокрема станом на певну дату.

Слід зазначити, що основні вимоги до порядку проведення інвентаризації та оформлення її результатів визначено в Інструкції по інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року №69, проте дана Інструкція поширюється на юридичні особи, а не на фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, фізична особа-підприємець не зобовязана вести бухгалтерський облік доходів і витрат із відображенням даних проведеної інвентаризації.

Також наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 було затверджено нову форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та порядок її ведення, зокрема, за новою формою Книги обліку доходів і витрат графи залишків товарів та початок та на кінець звітного періоду відсутні.

В ході судового розгляду справи судом були досліджені Книги обліку розрахункових операцій за 2012 2013 роки; звіт про дебетові та кредитні операції по розрахункову рахунку ФОП ОСОБА_3 та встановлено відповідність встановленій форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та порядку їх ведення, у відповідних редакціях, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

Також, Актом перевірки відображено, що за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_3 здійснювала облік згідно Книги обліку доходів і витрат, перевіркою порушень порядку ведення Книги обліку доходів і витрат не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки в силу приписів чинного законодавства до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, які в даному випадку є належним чином підтвердженими, про що, зокрема, відображено відповідачем в ОСОБА_4 перевірки, також оскільки порядок ведення Книги обліку доходів і витрат передбачає відображення понесення витрат в момент їх понесення, що в свою чергу унеможливлює виключення витрат у вигляді собівартості реалізованих товарів, у разі відсутності їх реалізації у звітному (податкового) періоді (році), суд доходить думки про відсутність факту завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат за період 2013 року у сумі 110157,25 грн.

Отже, позивачем правомірно сформовано суми чистого оподатковуваного доходу фізичних осіб від провадження діяльності за 2012 та 2013 роки та відповідно відображено суми доходу в додатку 5 та додатку 7 до податкової декларації за 2012 рік та за 2013 рік.

Щодо прийнятих Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, якою зобовязано ФОП ОСОБА_3 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 49675,57 грн. та рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зауважує наступне.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту), відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Оскільки, в ході судового розгляду справи факт заниження ФОП ОСОБА_3 сум податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 21717,60 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік у сумі 1950,00 грн., 2013 рік у сумі 19767,60 грн. не було виявлено, підстави для донарахування суми єдиного внеску шляхом винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, якою зобовязано ФОП ОСОБА_3 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 49675,57 грн. з подальшим нарахуванням штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції Українита діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність винесеного рішення.

З урахуванням вищезазначеного, з огляду на встановлене правомірне формування ФОП ОСОБА_3 суми чистого оподатковуваного доходу фізичних осіб від провадження діяльності, та відповідного відображення сум в додатку 5 та додатку 7 до податкової декларації за 2012 рік та за 2013 рік, суд доходить висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, якою зобовязано ФОП ОСОБА_3 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 49675,57 грн., податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 27147,00 грн. та рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску - прийняті Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягають скасуванню.

Згідно частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 182,70 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 088 від 06.04.2015 року.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 30 червня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов cубєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № НОМЕР_1, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф-, скасування рішення № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 19.01.2015 року № НОМЕР_1.

Вимогу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року № Ф- - скасувати.

Рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 19.01.2015 року - скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3; індекс 49125, АДРЕСА_1) судові витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_8