Справа № 819/1720/14-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р. Справа № 876/9766/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» до Реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» звернулося в суд з адміністративним позовом до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування рішення державного реєстратора Заліщицького РУЮ (індексний номер 6518755 від 08.10.2013 року).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 22.05.2007 року між позивачем та гр. ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі №104, за умовами якого позивач прийняв в строкове (на 20 років) платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,97 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради (кадастровий номер :01:001:0344). Договір оренди був зареєстрований в органах державного земельного кадастру у встановленому порядку. В подальшому такий договір розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року. 08.10.2013 року відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення речового права. Угоду про дострокове розірвання договору оренди підписав колишній директор ТзОВ «Золота Нива», який не мав повноважень на вчинення таких дій, оскільки це є виключною компетенцією Загальних зборів учасників товариства. Вважає прийняте державним реєстратором РС Заліщицького РУЮ про проведення державної реєстрації припинення речового права неправомірним, оскільки угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 не була зареєстрована у порядку встановленому діючим на той час законодавством, а тому вважається неукладеною. На підставі чого, у державного реєстратора були відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації припинення права оренди.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з тих підстав, що реєстрація речового права (припинення оренди) на підставі угоди від 20.10.2011 року про дострокове розірвання договору оренди землі №104 від 22.05.2013 р. вчинена державним реєстратором Заліщицького РУЮ правомірно та відповідає вимогам законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду необґрунтованим, упередженим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, а тому просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

При тому апелянт обґрунтовує та мотивує свої доводи аналогічно доводам, викладеним у позовній заяві та додатковим поясненням, зокрема тим, що державна реєстрація угоди про розірвання договору оренди не була проведена, відтак не є вчиненим правочином і не може бути підставою для здійснення реєстрації припинення права оренди земельної ділянки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, та згідно п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01.07.2004р. № 1952-IV, положення Цивільного та Земельного кодексів України, Законом України «Про оренду землі», чинними до 01.01.2013 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень пункту першого частини другої сттті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор при проведенні державної реєстрації встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що між ТзОВ «Золота Нива» (орендарем) та гр. ОСОБА_1 (орендодавцем) 22.05.2007 року було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,97 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради (кадастровий номер :01:001:0344). Вказаний договір зареєстровано в Заліщицькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 03.10.2007. Земельна ділянка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №054866, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 01.10.2004 року.

20.10.2011 року ТзОВ «Золота Нива» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підписали угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.05.2007 року №104. В пункті 5 даної угоди зазначено, що Договір вважається розірваним, а взаємні зобов'язання за Договором припиненими з моменту набрання чинності даної Угоди. Угода набуває чинності з моменту її державної реєстрації в державному органі про реєстрацію майнових прав. Проте, як встановлено судом, державна реєстрація Угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки так і не відбулась.

08.10.2013 року ОСОБА_1 на підставі вказаної угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки звернувся до державного реєстратора реєстраційної служби Заліщицького РУЮ із заявою про державну реєстрацію іншого речового права - припинення права оренди ТзОВ «Золота Нива» на земельну ділянку.

Оскільки право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване не було, то враховуючи вимоги п.4 та п.97 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868, за заявою ОСОБА_1 державним реєстратором прийнято рішення від 08.10.2013 індексний №6517928 про реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесено відповідний запис до Державного реєстру.

Судом встановлено, що під час розгляду заяви про реєстрацію припинення права оренди ТОВ «Золота Нива» на земельну ділянку, державним реєстратором отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до якої, у вказаних реєстрах, крім запису про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 на підставі рішення реєстратора від 08.10.2013 індексний №6517928, відсутні інші відомості (обмеження) про вказаний об'єкт (інші зареєстровані права).

Таким чином державний реєстратор з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку перевірив наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди по вказаній земельній ділянці.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого, ОСОБА_3 (який був керівником ТзОВ Золота Нива як під час підписання Угоди про розірвання договору оренди землі так і під час вчинення оскаржених реєстраційних дій) мав право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, і будь-які обмеження щодо представництва від імені товариства у Єдиному реєстрі відсутні. Отже, угоду про розірвання договору оренди землі було підписано уповноваженою особою.

08.10.2013 року за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права - припинення права оренди земельної ділянки, державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято оскаржене рішення індексний номер 6518755 про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди ТзОВ «Золота Нива» на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0344 та внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки та реєстрацію припинення іншого речового права на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 20.10.2011 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 10455226.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правомірно виходив з такого.

Як встановлено судом, державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ 08.10.2013 року проведено державну реєстрацію припинення права оренди землі на підставі угоди від 20.10.2011 року про дострокове розірвання договору оренди від 22.05.2007 року №104.

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 даного Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі: право власності на нерухоме майно; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; інші речові права та обтяження відповідно до закону.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункти 1, 2 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV).

За матеріалами справи угода від 20.10.2011 року про дострокове розірвання договору оренди була укладена в письмовій формі, проте нотаріальне посвідчення такого правочину чинне законодавство не передбачало.

Щодо необхідності державної реєстрації договору оренди землі слід зазначити наступне.

Положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», чинні до 01.01.2013 року, передбачали, що моментом укладення договору оренди землі (набуття договором чинності) є його державна реєстрація.

Приписи статті 640 ЦК України визначали, що договір, який підлягає державній реєстрації, вважається укладеним з моменту його державної реєстрації.

Статті 18, 20 Закону України «Про оренду землі» вказували на набуття чинності договором оренди землі після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З 01.01.2013 року внесено ряд змін до законодавства, які стосуються визначення моменту укладення договорів, права в яких підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів оренди землі. За цими змінами з частини третьої статті 640 ЦК України виключені положення, які передбачали набуття чинності договором з моменту його державної реєстрації, та виключені статті 18 і 20 Закону України «Про оренду землі», які передбачали набуття договорами оренди чинності з моменту їхньої реєстрації.

Одночасно, змінами в статтю 125 Земельного кодексу України та статтю 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право оренди земельної ділянки, яке виникає з моменту його реєстрації.

Таким чином, з 01.01.2013 року чинне законодавство визначало новий порядок, що державній реєстрації підлягає не договір як матеріальна форма домовленості сторін, а саме право оренди (речове право). Отже, чинні на час проведення реєстраційних дій положення законодавства України визначали, що договір оренди земельної ділянки набуває чинності (вважається укладеним) з моменту досягнення згоди з усіх його істотних умов та його підписання сторонами, а право володіння та користування цією земельною ділянкою (право оренди) в орендаря виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Крім того слід зазначити, що за правилами ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, які виникли з моменту вступу його в силу.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів, враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з 01.01.2013 та станом на час проведення спірних реєстраційних дій, угода про розірвання договору оренди землі від 20.10.2011 року відповідала вимогам чинного законодавства і у державного реєстратора були відсутні підстави вважати її не укладеною. А тому прийшов до вірного переконання, що реєстрація речового права (припинення оренди) на підставі угоди від 20.10.2011 року про дострокове розірвання договору оренди землі №104 від 22.05.2013 р. вчинена державним реєстратором Заліщицького РУЮ правомірно, що стало наслідком підставного відмовлення у задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи і які могли привести до неправильного вирішення справи, що може бути згідно частини 1 статті 195 КАС України підставою для виходу за межі апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі № 819/1720/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_4