Справа № 804/13089/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 рокусправа № 804/13089/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (дов. від 02.09.2014 р.)

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року

у справі № 804/13089/14

за позовом Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Внешторг»

про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом до ТОВ «Внешторг», в якому просила стягнути з рахунків ТОВ «Внешторг» на користь державного бюджету заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 823 297,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявною заборгованістю відповідача перед ьбджетом у розмірі 1823297,09 грн., що виникла у звязку з несплатою донарахованих за актом перевірки штрафних санкцій. Позивач зазначає, за наслідками застосованих до відповідача заходів для стягнення податкового боргу (направлення податкової вимоги) вказаний борг дотепер не погашений, що є підставою для звернення позивача до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 06.05.2014 № про визначення суми грошового зобовязання в розмірі 1521051,31 грн. неможна вважати узгодженими, оскільки платнику податків не було відомо ні про зміст акту перевірки, на підставі якого воно прийнято, ні про наявність самого податкового повідомлення-рішення, в той час, як у контролюючого органу була наявна можливість належним чином вручити відповідачу (надіслати на адресу фактичного знаходження підприємства) вказані документи.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач зазначає, що станом на момент проведення документальної планової виїзної перевірки місцезнаходженням відповідача відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію є АДРЕСА_1, під час проведення перевірки встановлено, що фактично субєкт господарювання знаходиться за адресою 49000 Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Стартова, 32, 2-1 згідно договору від 01.07.2012 №1/2012, станом на теперішній час згідно витягу з ЄДРПОУ юридичною адресою відповідача є м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська 68, а відтак з огляду на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців направлення податковим органом податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська, 68, є правомірним.

Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

З матеріалів справи, досліджених судом, вбачається наявність у відповідача податкового боргу з податку на прибуток в загальному розмірі 1823297,09 грн., який виник у звязку з несплатою відповідачем грошових зобовязань, визначених податковим органом податковим повідомленням-рішенням від 06.05.2014 № в розмірі 1521051,31 грн. та несплатою суми пені в розмірі 302245,78 грн., що підтверджується обліковою карткою платника податків.

03.06.2014 позивачем сформовано податкову вимогу №1443-25, відповідно до якої загальна сума податкового боргу відповідача станом на 02.06.2014 визначена в розмірі 1823297,09 грн. Вказана податкова вимога направлена відповідачу засобами поштового зв'язку 12.06.2014 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська 68, повернулась до податкового органу з відміткою про неможливість вручення через те, що у адресата відсутнє право на використання поштової адреси ТДВ «Концерн «Весна» для отримання кореспонденції.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до п.58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

За правилами п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити розраховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п.129.4 ст.129 ПК України).

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже встановлена Податковим кодексом України процедура погашення податкового боргу платників податків розповсюджується і на нараховану згідно податковому законодавству пеню.

За правилами п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За визначенням в пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.п.59.3, 59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.п.88.1, 88.2 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України).

Відповідно до абз.2 пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України у разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Стаття 87 ПК України визначає джерела сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків, а саме: джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, зокрема, п.87.3 ст.87 ПК України, а також іншими законодавчими актами (п.87.2 ст.87 ПК України).

У відповідності до пп. 95.1 та 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в повній мірі узгоджуються з наведеними приписами Податкового кодексу України.

Стосовно правомірності визначення позивачем сум податкового боргу як грошового зобовязання з податку на прибуток, але не сплаченого в законодавчо встановлений строк, колегія суддів виходить з наступного.

Прийняте позивачем за результатами проведеної перевірки податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014, яким відповідачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в загальному розмірі 1521174,50 грн., направлено відповідачу засобами поштового зв'язку 06.05.2014 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська, 68, проте повернулося 20.05.2014 на адресу податкового органу з відміткою органу поштового зв'язку про неможливість вручення через те, що у адресата відсутнє право на використання поштової адреси ТДВ «Концерн «Весна» для отримання кореспонденції.

За приписами п.58.3 ст.58 Податкового кодексу податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Виходячи з наведених правових норм, податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014 вважається таким, що вручено відповідачу 20.05.2014 з настанням для платника податків відповідних правових наслідків.

Приймаючи до уваги, що визначене означеним податковим повідомленням-рішенням грошове зобовязання є узгодженим, не сплачено відповідачем у встановлений цим Кодексом строк, позивачем правомірно сформовано податкову вимогу №1443-25 від 03.06.2014.

Отже, з огляду на узгодженість податкового зобовязання з податку на прибуток та дотримання податковим органом процедури, що передує стягненню грошових коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з рахунків ТОВ «Внешторг» на користь державного бюджету заборгованості з податку на прибуток в сумі 1 823 297,09 грн., з урахуванням нарахованої пені 302245,78 грн.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо направлення податковим органом податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги на адресу відповідача, відмінну від тієї, за якою фактично розташований відповідач, внаслідок чого податкове зобовязання за податковим повідомленням-рішенням № від 06.05.2014 є неузгодженим.

Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.06.2014 та від 02.06.2015 податковою адресою відповідача є місто Дніпропетровськ, Кіровський район, вулиця Ленінградська, будинок 68.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №755-IV від 15.05.2003 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Зважаючи на той факт, що юридичною та податковою адресою відповідача за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є місто Дніпропетровськ, Кіровський район, вулиця Ленінградська, будинок 68, і саме на вказану адресу податковим органом направлено податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014 та податкову вимогу №1443-25 від 03.06.2014, колегія суддів приходить до висновку про правомірність направлення позивачем вищеозначених документів саме на вказану адресу підприємства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору, внаслідок чого що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 804/13089/14 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Внешторг» на користь державного бюджету заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 823 297,09 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко