Справа № 808/2158/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року о 15 год. 45 хв.Справа № 808/2158/15 м.Запоріжжя
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - 1 ОСОБА_3

відповідача-2 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна

до ОСОБА_1 митниці ДФС,

Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення переплати ввізного мита

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна», звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС (далі відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому просить: визнати протиправною відмову ОСОБА_1 митниці Міндоходів у поверненні ОСОБА_4 акціонерному товариству «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суми митних платежів за ВМД №112030000/2012/012401 від 25.04.2012, за ВМД №112030000/2012/012599 від 27.04.2012 у розмірі 20 301,92 грн.; визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_1 митниці Міндоходів щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_4 акціонерному товариству «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2012/012401 від 25.04.2012, за ВМД №112030000/2012/012599 від 27.04.2012 у розмірі 20 301,92 грн.; стягнути з Державного бюджету України на публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита в розмірі 20 301,92 грн. (двадцять тисяч триста одну гривню девяносто дві копійки).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 по справі №0870/10089/12, яка набрала законної сили, скасовано рішеннями ОСОБА_1 митниці про коригування митної вартості товару №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012, якими позивача зобовязано сплатити кошти в розмірі більшому, ніж визначено декларантом за вантажно-митними деклараціями №112030000/2012/012401 та №112030000/2012/012599 на 20 301,92 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявами про повернення надмірно сплачених митних платежів, сплачених при митному оформленні товару за вантажно-митними деклараціями №112030000/2012/012401 та №112030000/2012/012599, разом з тим, відповідачем було протиправно відмовлено в наданні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що вищезгаданою постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду не приймалось рішення по зобовязання відповідача повернути надмірно сплачені митні платежі чи визначити митну вартість за методом, заявленим декларантом (метод №1), а отже відсутні підстави для надання висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не зявися, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що від ОСОБА_1 митниці Міндоходів до ГУ ДКСУ у Запорізькій області не надходив висновок про повернення позивачу надміру сплачених при митному оформленні товару митних платежів в розмірі 20 301,92 грн., а тому у казначейства на даний час відсутні підстави для перерахування коштів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24.04.2012 позивачем для проведення митного оформлення імпортованого товару феровольфраму, подана вантажна митна декларація, яку зареєстровано за №112030000/2012/012401. У графі 43 ВМД №112030000/2012/012401 позивачем зазначено основний (перший) метод визначення митної вартості за ціною угоди.

26.04.2012 митним органом прийнято рішення №112030000/2012/000141/1 про коригування митної вартості товару та визначено митну вартість імпортованого товару за 3 методом визначення митної вартості.

У звязку з застосуванням митним органом 3 методу визначення митної вартості імпортованого позивачем товару переплата ввізного мита в порівнянні з обраним позивачем першим методом визначення митної вартості товару склала 7 226,25 грн.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що 27.04.2012 позивачем для проведення митного оформлення імпортованого товару феромолібдену, подана вантажна митна декларація, яку зареєстровано за №112030000/2012/012599. У графі 43 ВМД №112030000/2012/012599 позивачем зазначено основний (перший) метод визначення митної вартості за ціною угоди.

27.04.2012 митним органом прийнято рішення №112030000/2012/000145/1 про коригування митної вартості товару та визначено митну вартість імпортованого товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості.

У звязку з застосуванням митним органом 6 методу визначення митної вартості імпортованого позивачем товару переплата ввізного мита в порівнянні з обраним позивачем першим методом визначення митної вартості товару склала 13 075,67 грн.

Отже, у звязку з застосуванням митним органом 3 та 6 методу визначення митної вартості, позивачем, в порівнянні із заявленою митною вартістю надмірно сплачено митні платежі в розмірі 20 301,92 грн.

Судом встановлено, що позивачем в судовому порядку оскаржено рішення ОСОБА_1 митниці про визначення митної вартості за третім методом №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00324 від 16.03.2012 за ВМД №112030000/2012/012401 та рішення ОСОБА_1 митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00331 від 27.04.2012 за ВМД №112030000/2012/012599.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 по справі №0870/10089/12 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дніпроспецсталь» до ОСОБА_1 митниці, визнано протиправними та скасовано рішення ОСОБА_1 митниці про визначення митної вартості за третім методом №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00324 від 26.04.2012 за ВМД№112030000/2012/012401 та визнано протиправними та скасовано рішення ОСОБА_1 митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №112030000/2/00331 від 27.04.2012 за ВМД№112030000/2012/012599.

19 червня 2014 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №0870/10089/12 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 у справі №0870/10089/12 без змін.

Таким чином, постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 по справі №0870/10089/12 набрала законної сили 19.06.2014.

З матеріалів справи судом встановлено, що листами №171/1-433 від 10.02.2014 та №171/1-434 від 10.10.2014 позивач звернувся до ОСОБА_1 митниці із заявами про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів. ОСОБА_1 митниці від 22.10.2014 №5082/24/08-70-52-02, позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплачених коштів, оскільки на думку митного органу, постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 по справі №0870/10089/12 не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів.

Позивач, не погодившись з діями та бездіяльністю відповідача-1, звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що згідно пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ч.1 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно ч.3 ст.301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При розгляді справи встановлено, що сума надмірно сплачених позивачем платежів в розмірі 20 301,92 грн. склалася з різниці між заявленою ПАТ «Дніпроспецсталь» митної вартості імпортованого товару та сумою митної вартості товару, визначеної митним органом рішеннями про визначення митної вартості товару №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012.

Разом з тим суд зазначає, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано рішення про визначення митної вартості товару №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012, яким позивачу збільшено суму митних платежів то відповідно скасована підстава для сплати позивачем грошових коштів визначених митним органом в розмірі 20 301,92 грн.

Відтак, посилання митного органу на те, що постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.01.2013 по справі №0870/10089/12 не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку №618 безпідставне.

Щодо посилань представника митного органу на те, що скасування рішень митного органу №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012, якими визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за 3 та 6 (резервним) методом визначення митної вартості, не свідчить про застосування митної вартості товару заявленою декларантом, суд зазначає наступне.

При розгляді Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом справи №0870/10089/12, судом зроблено висновок про те, що позивач, подавши декларацію митної вартості за формою ДМВ-1, визначив митну вартість товару за ціною угоди. Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант подав документи в обсязі, відповідно до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, а відповідач не надав доказів того, що документи подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, суд зазначає, що підставою для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 20 301,92 грн. стали саме рішення ОСОБА_1 митниці №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012, а оскільки рішення №112030000/2012/000141/2 від 26.04.2012 та №112030000/2012/000145/1 від 27.04.2012 скасовано, то кошти в розмірі 20 301,92 грн. є безпідставно сплаченими незалежно від того, чи визначить митний орган митну вартість імпортованого позивачем товару за методом №1, чи ні, а прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості товару може бути лише підставою для сплати коштів вже в новому розмірі.

Крім іншого, суд звертає увагу, що відповідно до Порядку № 618 для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Таким чином, митний орган мав можливість самостійно перевірити суму заявленої до відшкодування надмірної сплати митних платежів, та встановити наявність чи відсутність підстав для їх повернення.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем при зверненні із заявою про повернення надмірно сплачених платежів не додано до заяви всіх передбачених Порядком № 618 необхідних документів, суд зазначає, що при наданні митним органом відповіді про відсутність підстав для повернення надмірно сплачених митних платежів дані обставини не досліджувались та не були зазначені в якості підстав для відмови, отже такі посилання судом не беруться до уваги.

При розгляді справи з пояснень представника відповідача встановлено, що чинним законодавством не врегульовано порядок повернення сплачених митних платежів при скасуванні рішення митного органу про визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється в силу вимог Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_5 проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди завданої таким рішенням не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати, та лише у звязку з відсутністю відповідного механізму у законодавстві, позивач не може реалізувати своє право на повернення цих коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення необґрунтованості та протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару, надміру сплачені декларантом при митному оформленні товару кошти підлягають поверненню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна- задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_1 митниці Міндоходів у поверненні ОСОБА_4 акціонерному товариству "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А. М. Кузьміна" суми митних платежів за ВМД №112030000/2012/012401 від 25.04.2012, за ВМД №112030000/2012/012599 від 27.04.2012 у розмірі 20 301 92грн.

Визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_1 митниці Міндоходів щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_4 акціонерному товариству "Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" надмірно сплачених коштів за ВМД №112030000/2012/012401 від 25.04.2012, за ВМД №112030000/2012/012599 від 27.04.2012 у розмірі 20 301 92грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" переплату ввізного мита у сумі 20 301,92 грн. (двадцять тисяч триста одну гривню девяносто дві копійки).

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В. Шара