Справа № 133зп-15/804/8449/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2015 р.Справа №133зп-15/804/8449/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства ДНІПРОАЗОТ до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкової вимоги №17-23 від 01.07.2015р. та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015р. Публічне акціонерне товариство ДНІПРОАЗОТ звернулося з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України та просить:

- скасувати податкову вимогу №17-23 від 01.07.2015р. (форма Ю), яка була складена Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, якою ПАТ ДНІПРОАЗОТ було повідомлено, що станом на 30.06.2015р. сума податкового боргу з авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств становить 592722,00 грн.;

- зобовязати відповідача скасувати суму податкового боргу позивача за грошовим зобовязанням авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 592722,00 грн. в особовому рахунку позивача;

- зобовязати відповідача здійснити коригування в сторону зменшення суми податкового боргу за грошовим зобовязанням авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 592722,00 грн. в картці особового рахунку позивача.

16.07.2015р. представником позивача було подано до канцелярії суду клопотання про забезпечення позову у якому позивач просив заборонити відповідачеві вживати заходи, спрямовані на стягнення з позивача податкового боргу за узгодженими податковими зобовязаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 592 722,00грн., визначеного податковою вимогою № 17-23 від 01.07.2015р., у тому числі , заборонити відповідачу проводити опис майна позивача у податкову заставу, вимагати від позивача та його посадових осіб подання переліку ліквідного майна, яке перебуває у власності товариства (господарському віданні або оперативному управлінні), та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, з метою складення опису майна, на яке поширюється право податкової застави, подання переліку готової продукції, товарів та товарних запасів, які перебувають у власності підприємства, заборонити направляти податкового керуючого на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» для проведення опису майна, на яке буде розповсюджуватися право податкової застави, заборонити складати акт опису майна з метою подальшої реєстрації майна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також заборонити відповідачеві вживати заходи, спрямовані на зупинення видаткових операцій на рахунках позивача та накладення заборони на відчуження ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» майна до набрання законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

Позивач клопотання про забезпечення позову обґрунтовує тим, що від відповідача надійшов лист від 06.07.2015р. згідно якого податковим органом вживаються заходи стягнення податкового боргу у загальній сумі 592722,00грн., у якому відповідач просить надати перелік ліквідного майна позивача, перелік готової продукції, товарів та товарних запасів, які належать позивачеві з метою складання акту опису майна на яке поширюється податкова застава, а також надати допуск на підприємство податкового керуючого. Позивач вважає, що податкова вимога, яка є предметом спору у цій справі є протиправною та незаконною, створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді складання податковим керуючим акту опису майна та готової продукції позивача на яке буде розповсюджуватися податкова застава, а тому вважає, що зупинення видаткових операцій та заборона відчуження позивачем майна призведе до зупинення господарської діяльності позивача. Окрім того, позивач посилається і на те, що небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача полягає у можливому нарахуванні штрафних санкцій, стягненні податкового боргу, у тому числі і шляхом продажу на публічних торгах майна товариства, що перебуває у податковій заставі. За викладеного, позивач просить в заяві про забезпечення позову заборонити відповідачеві вчиняти дії, спрямовані на стягнення з позивача податкового боргу за оспорюваною вимогою згідно до ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши зазначене клопотання та вивчивши надані матеріали на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування клопотання про забезпечення позову, суд не находить підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

За ч.3, ч.4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову в адміністративних справах допускається у двох випадках:

- шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

- шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до п.17 а.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову не містить посилань на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також, позивачем жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються будь-які дії щодо вжиття заходів, направлених на примусове виконання оспорюваного рішення не надано.

При цьому, судом не може бути прийнято до уваги в якості належного та допустимого доказу для забезпечення позову посилання позивача на лист відповідача від 06.07.2015р. про вжиття ні би то відповідачем заходів з примусового стягнення податкового боргу за оспорюваним рішенням з огляду на те, що зміст вказаного листа не свідчить про подання відповідачем до суду відповідних позовних заяв про стягнення податкового боргу, у тому числі і за рахунок майна платника податків з урахуванням того, що така процедура відбувається лише у судовому порядку, визначеному ст.ст.20,95 Податкового кодексу України.

Отже, посилання позивача про вжиття відповідачем заходів щодо стягнення податкового боргу за оспорюваним рішенням шляхом надіслання відповідного листа є необґрунтованим та безпідставним.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За таких обставин суд вважає, що додаткове вжиття заходів до забезпечення позову згідно до ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії є недоцільними з урахуванням того, що податковий борг у загальній сумі 592722,00грн. за оспорюваною вимогою є неузгодженим до набрання законної сили судовим рішенням у відповідності до вимог закону, а саме: п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України.

Крім того, судом враховується також і те, що заборона відповідачу вчиняти певні дії та наведення в ухвалі суду про забезпечення позову очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення буде означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки зміст викладених вимог у клопотанні про забезпечення позову переплітається з позовними вимогами, які заявлені позивачем у позові, що є неприпустимим.

Таким чином, позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та не надано відповідних доказів на підтвердження зазначеного для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, у Дніпропетровського окружного адміністративного суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117,118, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства ДНІПРОАЗОТ про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1