Справа № 2а-18775/11/2670
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Волкова О.Ф., Кривенди О.В., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 квітня 2015 року у справі за його позовом до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про скасування рішень,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 1 квітня 2015 року на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року, якими у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 КАС.

У заяві ОСОБА_4 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Земельного кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 року, 4 грудня 2014 року, 21 липня 2010 року, 26 травня 2011 року, постанови Верховного Суду України від 21 листопада 2011 року, які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення від 24 травня 2001 року та 30 вересня 2004 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. На підставі вищезазначених рішень видано державні акти на право приватної власності на зазначені земельні ділянки, які зареєстровані у Книзі записів державних актів на право приватної власності. Позивач же доказів, які б свідчили про обґрунтованість вимог не надав.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову, погодився з їх висновками про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради щодо внесення до автоматизованої системи ПК «Кадастр» земельної ділянки та зобов'язання відповідача визначити фактичні межи земельної ділянки, оскільки зменшення розміру земельної ділянки відбулося не за рахунок земельних ділянок суміжних користувачів, а за рахунок території, що не межує з суміжними земельними ділянками.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 4 грудня 2014 року цей суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову та зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що Сімферопольська міська рада, приймаючи рішення про передачу у власність особі земельної ділянки діяла необґрунтовано, оскільки цією особою проведено самовільне будівництво нерухомого майна без дозволу на будівництво та на земельній ділянці, яка не була передана їй у власність або користування.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2010 року цей суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову, дійшов висновку, що рішення Одеської міської ради прийнято в порушення вимог частини другої статті 198 Земельного кодексу України, оскільки у попереднього власника земельної ділянки, правонаступником якого є позивач, межі земельних ділянок не узгоджувалися.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2011 року цей суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову, погодився з рішеннями цих судів про те, що оскільки акт попереднього узгодження меж земельної ділянкою позивачкою не підписувався, на місцевості земельна ділянка з попереднім узгодженням її меж не визначалась, тому рішення органу місцевого самоврядування щодо надання особі у приватну власність шляхом приватизації спірної земельної ділянки є незаконним і підлягає скасуванню.

У постанові від 21 листопада 2011 року Верховний Суд України, відмовляючи в задоволенні заяви міськради, зазначив, що обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися. Правовий висновок у цій справі відсутній.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про скасування рішень про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_8 Коротких

Судді: О.Ф. Волков

О.В. Кривенда