Справа № 127/12455/15-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/390/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2015 року заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №43 від 13.03.2015 року про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

Позивач вважає, що вищезазначена постанова суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 27.02.2015 року, що став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови, без дотримання процедури складення останнього.

Це полягає передусім у тому, що позивач був відсутній при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 27.02.2015 року, хоча у протоколі зазначено, що позивач був присутній при складенні останнього, однак він відмовився від підпису.

Окрім того, позивач також стверджує, що відповідачем було пропущено строк для притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позов не визнав та просив у задоволенні останнього відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 27.02.2015 року головним державним інспектором Каліновським О.І. в присутності позивача стосовно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення у звязку з порушенням ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п.3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, а саме: за те, що в ході перевірки 27.02.2015 року з виходом на місце встановлено, що обєкт будівництва не приведений до вимог чинного законодавства у встановлений термін, тобто вимоги припису №8-К від 13.08.2014 року не виконані (а.с.5).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення також встановлено, що від пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення позивач відмовився, а свідком зазначеного правопорушення є ОСОБА_5.

І, як наслідок, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення став підставою для винесення 13.03.2015 року заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_6 постанови по справі про адміністративне правопорушення №43 від 13.03.2015 року про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн. (а.с.5).

Суд приходить до висновку, що вищезазначена постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КУпАП, оскільки під час винесення постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 276, 280 вищезазначеного Кодексу, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, з наступних міркувань.

Так, 13.08.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було видано позивачу припис №8-К із вимогою припинити виконання будівельних робіт та привести обєкт за адресою: вул. Ленінградська, 7а, м. Вінниця, до вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_4 виконував будівельні роботи з реконструкції існуючого житлового будинку з прибудовою та реконструкцією існуючого гаражу з надбудовою без повідомлення про початок вищевказаних робіт. Також у приписі була вказана вимога здійснити вказані дії у період до 17.12.2014 року (а.с.10).

Однак, перевірку дотримання позивачем припису Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було проведено 27.02.2015 року, про що було складено ОСОБА_2 166-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.02.2015 року та протокол про адміністративне правопорушення від 27.02.2015 року (а.с.6-7, 9).

І, як наслідок, 13.03.2015 року заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №43 від 13.03.2015 року про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн. (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки за приписом від 13.08.2014 року позивач повинен був до 17.12.2014 року привести у відповідність з чинним законодавством проведення будівельних робіт (що є фактично датою вчинення правопорушення), то за невиконання вимог зазначеного припису він міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП до 17.02.2015 року.

Разом з тим, оскаржувана постанова винесена відповідачем 13.03.2015 року, а відтак поза межами встановлених ч.1 ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було всебічно та обєктивно зясовано всі обставини по справі, а саме те, що фактично позивачем припис від 13.08.2014 року був виконаний частково, оскільки з моменту винесення припису позивач припинив будь-які будівельні роботи на своїй земельній ділянці.

Також, позивачем була розпочата процедура по приведенню обєкта до вимог чинного законодавства. Так, в листопаді 2014 року МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення позивача було розроблено ескіз намірів забудови земельної ділянки (а.с.29).

Окрім того, позивачем було отримано погодження №574 від 10.03.2015 року від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області для проведення відповідних будівельних робіт (а.с.30).

Однак, дані обставини відповідачем були проігноровано та не враховано при винесенні оскаржуваної постанови.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані відповідачем при винесенні постанови.

Наведені вище обставини постанова про накладення адміністративного стягнення також не містить, що свідчить про необєктивність та упередженість при її винесенні, а відтак і незаконність застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч.4 ст.70 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не довів правомірність свого рішення, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 245, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 6, 18, 69, 70, 159-162, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_6 №43 від 13.03.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає в порядку ст.171-2 КАС України.

Суддя: