Справа № 813/8814/14
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 813/8814/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» неправомірними та зобов'язати відповідачаврахувати період її роботи з 12.11.1992 року по 03.11.1999 року на посаді інспектора прокуратури Львівської області, з 03.11.1999 року по 29.03.2000 року на посаді начальника секретаріату прокуратури Львівської області, з 29.03.2000 року по 19.02.2001 року на посаді завідувача підрозділом з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), та призначити пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 12.12.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що 12.12.2014 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», протеїй листом від 19.12.2014 року було відмовлено. Відповідач, не заперечуючи, що вона дійсно з 12.11.1992 року по 19.02.2001 року працювала на посадах, що належать до посад державних службовців, проте не мала вищої юридичної освіти, яку здобула лише 27.12.2000 року, тому в неї відсутній необхідний стаж вислуги років для призначення пенсії за нормами Закону України про прокуратуру». Вважає такі дії Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова неправомірними, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. не зараховано до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до вимог, вказані вище періоди.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, з підстав наведених в позові, просить позов задовольнити.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 Закону України, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу державних службовців, які займають особи з вищою освітою. Зазначила, що позивач у вказані нею спірні періоди не мала вищої юридичної освіти, то й такі періоди не можуть зараховуватися їй до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вважає, що вимоги позивача є безпідставними, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 безперервно працює в органах прокуратури Львівської області з 26.06.1992 року по даний час, в тому числі з 26.06.1992 року по 12.11.1992 року працювала на посаді курєра прокуратури Львівської області; з 12.11.1992 року призначена інспектором прокуратури Львівської області; з 03.11.1999 року призначена начальником секретаріату прокуратури Львівської області, а з 29.03.2000 року у звязку зі скороченням посади начальника секретаріату призначена завідувачем підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури області. В подальшому з 19.02.2001 року переведена на посаду помічника прокурора Залізничного району м.Львова, а з 28.09.2001 року старшого помічника прокурора Залізничного району м.Львова; з 26.04.2013 року по 11.10.2013 року працювала прокурором відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Львівської області, а з 11.10.2013 року по даний час працює прокурором відділу управління правозахисної діяльності, протидії корупції і злочинності у сфері транспорту прокуратури області. Наведене підтверджується даними трудової книжки позивача (а.с.6-11).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 12.12.2014 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», однак листом від 19.12.2014 року №13857/12-17 їй відмовлено з посиланням на відсутність необхідного для цього стажу (а.с.12-13). При цьому, відповідачем не враховано позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, стаж її роботи у періоди з 12.11.1992 року по 03.11.1999 року на посаді інспектора прокуратури Львівської області; з 03.11.1999 року по 29.03.2000 року на посаді начальника секретаріату прокуратури Львівської області; з 29.03.2000 року по 19.02.2001 року на посаді завідувача підрозділом з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області, оскільки, як вважає відповідач, займаючи у вказані періоди посади державного службовця, ОСОБА_1 для зарахування стажу повинна була б мати вищу юридичну освіту, а таку вона здобула 27.12.2000 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема, за вислугу років.

Постановою Верховного Суду України від 22.04.2014 року визначено зміст понять «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Так, спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення»передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за

вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Частиною 6 зазначеної статті визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Аналогічна норма передбачена також ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (2014 року), відповідно до якої до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Чинним на час роботи позивача інспектором, начальником секретаріату, завідувачем підрозділу з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу», визначено поняття державної служби, яка полягає у професійній діяльності осіб (державні службовців), які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави. Посадовими особами є, зокрема, державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, посилався на відсутність у неї вищої юридичної освіти під час роботи в прокуратурі Льтвівської області за спірні періоди стажу.

Разом з тим, відповідачем не оспорюється перебування позивача на державній службі в органах прокуратури Львівської області у період з 12.11.1992 року по 19.02.2001 року.

Суд звертає увагу на те, що вимога щодо обовязкової наявності в особи, яка в органах прокуратури обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на такій посаді до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, була законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції Закону України «Про прокуратуру» і після припинення повноважень позивача на вказаних посадах.

Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відтак на правовідносини стосовно права позивача на пенсійне забезпечення за вислугу років не поширюються вищевказані положення ч.6 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» і відповідно відсутність в позивача диплому про вищу юридичну освіту у спірні періоди її роботи на посадах державного службовця не може бути підставою для відмови в зарахуванні цих періодів до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів відсутності необхідного спеціального стажу (22 роки), не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання належної пенсії за вислугу років, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Відповідачем не доведено правомірності відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно і достатньо визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача врахувати зазначені періоди до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року) та призначити пенсію з 12.12.2014 року з урахуванням таких періодів.

Судові витрати у справі підлягають розподілу у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-11, 71, 86, 94,158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Залізничному районі м.Львова врахувати період роботи ОСОБА_1 з 12.11.1992 року по 03.11.1999 року на посаді інспектора прокуратури Львівської області; з 03.11.1999 року по 29.03.2000 року на посаді начальника секретаріату прокуратури Львівської області; з 29.03.2000 року по 19.02.2001 року на посаді завідувача підрозділом з обліку і доставки документів прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року) та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року), та призначити пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 12.12.2014 року.

Повернути ОСОБА_1 73 гривні 08 копійок судового збору за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.