Справа № П/811/4523/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2015 рокусправа № П/811/4523/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу державного реєстратора Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1, Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову просив скасувати рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав на житловий будинок, винесене державним реєстратором ОСОБА_1 16.09.2014 року за №15820206; зобовязати реєстраційну службу здійснити державну реєстрацію прав на житловий будинок за адресою: м.Кровград, пров.Мотокросний,62.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15820206 від 16 вересня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області. Зобов'язано Реєстраційну службу Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області розглянути заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав на житловий будинок за адресою м. Кіровоград, пров.Мотокросний, 62 та додані документи і прийняти відповідне рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неврахування судом першої інстанції норм матеріального права та на невірне надання правової оцінки обставин та доказів по справі, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.08.2014 позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований Кіровоградська область, м. Кіровоград, провулок Мотокросний,62, кадастровий номер земельної ділянки :49:430:0015.

Державним реєстратором ОСОБА_1 16.09.2014 року було прийняте рішення №15820206 про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Кіровоградського обласного суду від 27 жовтня 1986 року, якою залишено без змін рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02 жовтня 1986 року про поділ майна подружжя, є правовстановлюючим документом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Обов'язковість процедури реєстрації речових прав встановлена ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Виходячи з положень ст. 9 вказаного Закону державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язаний надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, (далі - Порядок № 868).

Тобто, за вимогами Закону та Порядку № 868, підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» підставою для державної реєстрації прав, серед іншого є рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 37 Порядку № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема є:

- рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Приписами п.4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.15 Порядку № 868 передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

З матеріалів справи суд вбачає, що Державним реєстратором на підставі пункту 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (рішення №15673515), з метою отримання для реєстрації документу, що посвідчує право на 12/25 частки.

На виконання зазначеного вище рішення державного реєстратора, позивачем було надано ухвалу Кіровоградського обласного суду від 27 жовтня 1986 року, відповідно до якої касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02 жовтня 1986 року залишено без змін.

Водночас, згідно листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2014 року №44509 зазначено, що оригінал рішення Ленінського районного народного суду м.Кіровограда від 02.10.1986 року зберігся лише частково (відсутня резолютивна частина рішення), у звязку з чим його копію виготовити і надати не можливо.

При цьому, в ухвалі Кіровоградського обласного суду від 27 жовтня 1986 року зазначено, що рішенням народного суду від 02 жовтня 1986 року за позивачем (ОСОБА_3) визнано право власності на 13/25 частин будинку розташованого в місті Кіровограді по проспекту Мотокросному, 62, а ОСОБА_2 виділені приміщення, які складають 12/25 частин будинку. Тобто право власності за ОСОБА_2 вказаним рішенням не визнано. Крім того, згідно, резолютивної частини ухвали Кіровоградського обласного суду від 27 жовтня 1986 року вказівку про визнання за ОСОБА_3 права власності на виділену їй частину незакінченого будівництвом житлового будинку було виключено, оскільки право власності на будинок виникає після прийняття його в експлуатацію.

Також, згідно архівної довідки №110898 право власності на недобудований житловий будинок за адресою Кіровоградська область, м.Кіровоград, пров.Мотокросний, буд.62, за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», належало ОСОБА_2 - 12/25ч. (приватна), рішення суду від 02.10.1986 року (Народний суд Ленінського району м.Кіровограда) без проведення державної реєстрації.

Таким чином, враховуючи викладене, ухвала Кіровоградського обласного суду від 27 жовтня 1986 року в даному випадку не є правовстановлюючим документом.

При цьому, позивачем до державного реєстратора документи про закінчення будівництва, прийняття будинку в експлуатацію та визнання права власності не надавалися.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо протиправності рішення державного реєстратора ОСОБА_1 від 16.09.2014 року №15820206 про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу державного реєстратора Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 р. скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим