Справа № 802/2386/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2386/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

09 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представники на підставі довіреностей

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представники на підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Вапнярський Елеватор" до Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Вапнярський Елеватор» звернулось до суду з позовом до Крижопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Справа розглядалась неодноразово.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.09.2014 року, залишену без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Вапнярський Елеватор», рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Крижопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 04.06.2014 року № НОМЕР_1.

Не погоджуючись з прийнятим рішення відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування поданої скарги контролюючий орган вказав на збитковість та економічну невигідність господарських операцій по придбанню та реалізації сої, а також зазначив про формальне укладення угод повязаних осіб з метою формування податкового кредиту. Також вказав на нереальність господарських операцій з ПП «Проф-Буд-Тех» та ТОВ «Югзернострой».

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, посадовими особами податкового органу проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "Вапнярський елеватор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт №775/2200/32386477 від 14.05.2014 року у висновках якого зазначено про порушення ТОВ "Вапнярський елеватор" пп.14.1.36 п.14.1, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3569133,00 грн., в т.ч. у квітні 2012 року - 14000,00 грн., у липні 2012 року - 2383,00 грн., у вересні 2012 року - 2383,00 грн., у листопаді 2012 року - 850000,00 грн., у грудні 2012 року - 240124,00 грн., у січні 2013 року - 152625,00 грн., у лютому 2013 року - 38676,00 грн., у березні 2013 року - 32371,00 грн., у квітні 2013 року - 117,00 грн., у липні 2013 року - 201600,00 грн., у серпні 2013 року - 125400,00 грн., у вересні 2013 року - 651383,00 грн., у жовтні 2013 року - 1200059,00 грн., у листопаді 2013 року - 38249,00 грн., у грудні 2013 року - 19763,00 грн., та зменшено від'ємне значення в сумі 93924,00 грн., що включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем, Крижопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області, було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.06.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 5353700,00 грн., з яких 3569133,00 грн. - основний платіж та 1784567,00 грн. - штрафні санкції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що позивачем правомірно сформовано кредит з податку на додану вартість за квітень 2012 року по господарській операції з ПП Проф-Буд Тех та податковий кредит за липень 2012 року і вересень 2012 року по господарських відносинах з ТОВ "Югзернострой". Також суд вказав, що господарські операції позивача щодо купівлі та реалізації сої безпосередньо повязані із статутною діяльністю позивача, зокрема внаслідок їх здійснення товариство не понесло збитків у своїй діяльності, про що свідчить отримання ним прибутку, і, як наслідок, прибутковість діяльності підприємства свідчить про наявність ділової мети та досягнення позивачем економічного ефекту. Відтак формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за наслідками здійснених господарських операцій здійснено відповідно вимог податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Так, податковим органом на підставі акта перевірки №775/2200/32386477 від 14.05.2014 року, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.06.2014 року, яким за порушення пп.14.1.36 п. 14.1, пп.14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 186.1 ст. 186, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 5353700 грн., з яких 3569133,00 грн. за основним платежем та 1784567 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В акті перевірки податковим органом зроблено висновки про порушення, повязані із завищенням податкового кредиту на загальну суму 18 766 грн., в тому числі, за квітень 2012 року - на 14 000 грн., за липень 2012 року - на 2 383 грн., за вересень 2012 року - на 2 383 грн., які ґрунтуються на висновках відповідача щодо не підтвердження реальності здійснення господарських операцій із контрагентами позивача ПП "Проф-Буд Тех" та ТОВ "Югзернострой", та щодо порушень повязаних із завищенням позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість за листопад 2012 року грудень 2013 року на суму 3644291 грн. при здійсненні господарських операцій повязаних із придбанням та реалізацією на експорт сої, які не були зумовлені характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, так як не мали на меті отримання прибутку від цих операцій та вчинялися задля отримання податкової вигоди, що полягає у отриманні податкового кредиту.

Суд касаційної інстанції направляючи справу на новий розгляд звернув увагу, що суди при вирішенні даної справи належним чином не зясували, чи мав позивач саме при придбання бобів соєвих мету у подальшому не використовувати даний товар в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності будь-якої діяльності, направленої на отримання доходу у будь-якій формі та здійснюваної у відповідності з визначеними цілями.

В аті перевірки податковий орган стверджує про заниження позивачем податку на додану вартість за листопад 2012 року грудень 2013 року при здійсненні господарських операцій повязаних із придбанням та реалізацією на експорт сої, а також зазначає про збитковість вказаних операцій та формальність укладення угод.

Так, як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у січні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14302430 від 23.11.2012 відвантажив боби соєві урожаю 2012 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина), що підтверджується ВМД. Товар за даним Контрактом експортується покупцю на умовах FOB (франко-борт) Одеський морський торговий порт (у відповідності з Інкотермс 2000) - причал завантаження номінується покупцем.

При цьому, ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) на підставі: договору № 510/2-010422 від 31.10.2012, в кількості 250 т. на суму 1 232 499 грн. (в т.ч. ПДВ - 205 416,50 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками; договору № 510/2-010437 від 23.11.2012, додаткової угоди № 1 від 23.11.2012 в кількості 1 100 т. на суму 5 329 500 грн. (в т.ч. ПДВ 888 250 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками; договору № 510/2-010441 від 23.11.2012 в кількості 250 т. на суму 1 211 250 грн. (в т.ч. ПДВ - 201 875 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Крім того, продавець здійснював поставку товару в повному обсязі на умовах EXW (франко-елеватор) ПАТ "Укрелеваторпром", Одеська область, де ПАТ "Укрелеваторпром" є виконавцем по наданню послуг з перевалки зерна згідно з договором б/н від 15.08.2011.

Також, в березні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14311150 від 30.01.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2012 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 185 т. на суму 805 894,23 грн., що підтверджено ВМД № 1354 від 05.03.2013.

ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) згідно договору № 510/2-010545 від 31.01.2013 в кількості 185 т. на суму 915 750 грн. (в т.ч. ПДВ - 152 625 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Крім того, в квітні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14318170 від 12.03.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2012 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 85,5 т. на суму 373 820,62 грн., що підтверджено ВМД № 2000 від 08.04.2013.

При цьому, ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) згідно договору № 510/2-010634 від 26.02.2013 в кількості 85,5 т. на суму 426 987,34 грн. (в т.ч. ПДВ - 71 164,55 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Також, в листопаді 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14365050 від 31.10.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2013 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 511,240 т. на суму 1 887 685,39 грн., що підтверджено ВМД № 6074 від 14.11.2013.

ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) на підставі: договору № 510/2-010840 від 30.07.2013, додаткової угоди № 1 від 01.11.2013 в кількості 338,61 т. на суму 1 439 093,86 грн. (в т.ч. ПДВ - 239 848,98 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками; договору № 510/2-010866 від 29.08.2013, додаткової угоди № 1 від 04.11.2013 в кількості 172,63 т. на суму 733 678,10 грн. (в т.ч. ПДВ - 122 279,70 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Також, в листопаді 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14365050 від 31.10.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2013 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 459,82 т. на суму 1 697 823,90 грн., що підтверджено ВМД № 6341 від 20.11.2013.

ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) згідно договору № 510/2-010894 від 26.09.2013, додаткової угоди № 1 від 01.11.2013 в кількості 459,82 т. на суму 1 763 199,16 грн. (в т.ч. ПДВ - 293 866,52 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

В грудні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14369350 від 27.11.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2013 року покупцю Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 976,95 т. на суму 3 708 771,18 грн., що підтверджено ВМД № 7238 від 18.12.2013.

Так, ТОВ "Вапнярський Елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) на підставі: договору № 510/2-010894 від 26.09.2013, додаткової угоди № 2 від 06.12.2013 в кількості 540,50 т. на суму 2 351 175 грн. (в т.ч. ПДВ - 391 862,50 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками; договору № 510/2-010913 від 30.10.2013, додаткової угоди № 1 від 07.12.2013 в кількості 436,45 т. на суму 1 898 557,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 316 426,25 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Також, в грудні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14369360 від 27.11.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2013 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 1 237,150 т. на суму 4 716 339,11 грн., що підтверджено ВМД № 7239 від 18.12.2013.

ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) згідно договору № 510/2-010913 від 30.10.2013, додаткової угоди № 1 від 07.12.2013 в кількості 1 237,15 т. на суму 5 381 602,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 896 933,75 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

Крім того, в грудні 2013 року ТОВ "Вапнярський елеватор" на виконання умов Контракту № 510/14369360 від 27.11.2013 відвантажив боби соєві урожаю 2013 року покупцю - Alfred C.Toepfer International GmbH (Німеччина) у кількості 91,09 т. на суму 347 258,92 грн., що підтверджено ВМД № 7563 від 18.12.2013.

Так, ТОВ "Вапнярський елеватор" придбало зазначений товар у ТОВ "ОСОБА_8 Топфер Інтернешенал" (Україна) згідно договору № 510/2-010913 від 30.10.2013, додаткової угоди № 1 від 07.12.2013 в кількості 91,090 т. на суму 396 241,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 66 040,25 грн.), що підтверджено видатковою та податковою накладними, рахунком-фактури, банківськими виписками.

При порівнянні фактурної вартості реалізованого товару по ВМД із сукупною сумою ціни (з ПДВ), сплаченої за дану продукцію на території України, та понесених витрат пов'язаних із реалізацією, Крижопільська ОДПІ дійшла висновку, що фінансовий результат позивача від проведеної господарської операції на експорт збитковий. Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що вартість придбаного товару ( з ПДВ) у закупівлі є вищою, ніж вартість цього ж товару у подальшій реалізації на експорт. Таким чином, на думку податкового органу, дані господарські операції по придбанню сої та в подальшому її реалізації носять збитковий характер та не містять по суті своїй розумних економічних та інших причин (ділової мети, економічного ефекту), тобто без наміру створення цивільно-правових наслідків, лише з метою певної податкової вигоди, зокрема права на податковий кредит з ПДВ.

Відповідно до п.п. 139.1.6 п.139.1. ст.139 ПК України (чинного на мент виникнення спірних правовідносин), не включаються до складу витрат, суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, кошти сплачені в рахунок податкових зобов'язань з ПДВ, не є витратами, які враховуються при визначенні доходу.

Згідно з п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Аналіз зазначених положень Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що при визначенні доходу, кошти, сплачені в рахунок податкових зобов'язань з ПДВ, не вважаються витратами, оскільки такі кошти підлягають відшкодуванню платнику податків, який сплатив ПДВ у ціні товару.

Отже, врахування податковим органом у складі витрат на придбання сої податку на додану вартість, включеного до ціни товару, є безпідставним та таким, що суперечить нормам ПК України.

В цілому за звітні періоди 2012 та 2013 років, в яких були проведені спірні господарські операції з придбання сої та її реалізації на експорт, позивач збитків не поніс, оскільки згідно з податковими деклараціями з податку на прибуток підприємства за 2012 та 2013 роки, сума чистого (без врахування витрат) прибутку по результатах діяльності позивача в 2012 році складала - 8954302 грн., а в 2013 році - 13607973 грн. При цьому, задекларовано до сплати в бюджет податок на прибуток: в 2012р. - 1880403 грн., в 2013р. - 2585515 грн.

Тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наведені обставини уже є свідченням того, що господарська діяльність позивача є прибутковою. В свою чергу факт отримання прибутку спростовує висновки податкового органу про отримання ТОВ "Вапнярський елеватор" лише майнової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування, зокрема права на податковий кредит.

Крім того, факт отримання прибутку підтверджує наявність ділової мети в діях позивача, наявність позитивного впливу на результати господарської діяльності, а також досягнення ТОВ "Вапнярський елеватор" економічного ефекту від придбання та реалізації сої.

Господарські операції з придбання позивачем сої та подальшої її реалізації на експорт підтверджуються первинними документами, зокрема договорами, банківськими виписками про оплату за отриману продукцію, податковими накладними, актами приймання-передачі вантажу, актами виконаних робіт, вантажно-митними деклараціями.

Також контролюючий орган наголошує на формальному укладенні угод з придбання сої у ТОВ ОСОБА_8 Топфер Інтернешнл (Україна) внаслідок того, що у всіх випадках, згідно з договорами поставки, місце постачання товару - м. Одеса, однак місцем складання видаткових накладних та актів приймання-передачі товару - м. Київ, що на думку відповідача є порушенням п. 186.1 ст. 186 ПК України.

Разом із тим за змістом п. 186.1 ст. 186 ПК України, місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Отже, дана норма не встановлює вимоги оформлення первинних документів, зокрема, видаткових накладних та актів приймання-передачі товару, саме у місці постачання товару. Натомість згідно вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. №88, первинний документ має містити обовязкові реквізити. Серед них значиться і місце складання документа. Отже, лише за відсутності такого обовязкового реквізиту, як місце складання документ втратить статус первинного.

Із цього випливає, що надані на перевірку видаткові накладні та акти приймання-передачі товару є первинними документами, які складенні у відповідності до положень Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та підтверджують факт здійснення господарських операцій з придбання ТОВ Вапнярський елеватор сої, а також підтверджують правомірність формування податкового кредиту.

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Із змісту вказаної норми можна зробити висновок, що збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

Вказана правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 28.02.2011р. у справі №21-13а11.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що з урахуванням положень ст.42 Господарського кодексу України, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, з огляду на види діяльності позивача, які передбачено статутом підприємства (п. 4.2.3) - торгівля сільськогосподарською продукцією, зв'язок спірних господарських операцій з господарською діяльністю ТОВ "Вапнярський елеватор" є беззаперечним. Крім того, позивач є учасником ринку експортерів зерна з 2006 року, що підтверджує картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 401/2012/0000687, яка видана Вінницькою митницею.

Статтею 43 Господарського кодексу України встановлено принцип свободи підприємницької діяльності, згідно з яким підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що право визначати економічну доцільність або недоцільність певних господарських операцій законодавцем надано виключно платнику податків, а не податковому органу.

Крім того, норми діючого господарського та податкового законодавства не забороняють здійснювати господарські операції з купівлі-продажу товарів між пов'язаними особами, на що також звертає увагу контролюючий орган. В матеріалах справи відсутні будь-які рішення судів з приводу недійсності укладених правочинів з приводу придбання та реалізації на експорт бобів сої, як і відсутні вироки судів, якими б доводилася вина посадових осіб ТОВ Вапнярський елеватор у вчинені протиправних дій з приводу здійснених господарських операцій та їх наслідків.

Стосовно висновків податкового органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту у господарських операціях з ПП "Проф-Буд Тех" та ТОВ "Югзенострой" суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.201.6. ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з частиною 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

20.03.2012 року між ТОВ "Вапнярський елеватор" (Замовник) та ПП "Проф-Буд Тех" (Підрядник) було укладено договір № 10-03-12, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язується за завданням Замовника на свій ризик виконати внутрішні та зовнішні роботи з облаштування будівлі лабораторії, що знаходиться на території ТОВ "Вапнярський Елеватор", а також улаштування фасаду біля будівлі лабораторії та здати йому в установлений цим договором строк закінченні роботи, а Замовник їх прийняти і оплатити згідно актів виконаних робіт. Пунктом 2.2 даного договору передбачено, що Замовник перераховує Підряднику, авансовий платіж в розмірі 84000,00 грн.; остаточний розрахунок, за цим договором, здійснюється Замовником після виконання робіт в повному обсязі та підписання акту виконаних робіт.

Факт здійснення господарських відносин за вказаним договором підтверджується рахунками-фактури, банківським реєстром клієнтських платежів, банківською випискою податковою накладною, актами приймання виконаних робіт

Крім того, контрагентом позивача було виписано та надано податкову накладну №1 від 04.04.2012, проте підприємство не зареєструвало її в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. В свою чергу позивачем, згідно з ч. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України, додано до податкової декларації за квітень 2012 року заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних), а також листом від 17.05.2012 № 386 надано відповідачеві копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку придбанням послуг у ПП "Проф-Буд Тех".

Податковий орган також вказує на акт Кіровоградської ОДПІ від 11.06.13 № 109/22-4/34813457 про проведення документальної позапланової перевірки ПП Проф-Буд Тех, яким не підтверджено податкові зобовязання платника в сумі 14000 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що вказана перевірка ПП Проф-Буд Тех стосувалася правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ Вістан ЛТД, ТОВ Арсаон та з ТОВ Созидатель, а тому висновки даного акту не стосуються згаданих правовідносин ПП Проф-Буд Тех з позивачем.

Зважаючи на наведене, очевидним є те, що фактичне здійснення господарських операцій позивача з ПП Проф-Буд Тех підтверджено в повному обсязі.

24.07.2012 року між ТОВ "Вапнярський Елеватор" (Замовник) та ТОВ "Югзернострой" (Підрядник) було укладено договір підряду № 8-07/12 (т. 1 а.с. 151-152). Відповідно до умов вказаного договору Підрядник зобов'язується за дорученням Замовника, на свій ризик, виконати роботи з монтажу механізму завантаження та відвантаження зерна зерносушарки ДСП 50, а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити дані роботи. Пунктами 5.1. та 5.2. даного договору передбачено, що загальна вартість робіт складає 28 600,00 грн., а їх оплата здійснюється в наступному порядку: передоплата в сумі 50 % вартості робіт, протягом трьох банківських днів після підписання договору; остаточний розрахунок, протягом трьох банківських днів після підписання акту здачі - приймання робіт.

Виконання зазначених господарських операцій підтверджується рахунками-фактури, банківськими реєстрами клієнтських платежів, банківськими виписками, актом здачі-приймання робіт, податковими накладними.

В даному випадку податковий орган також посилався на акт ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 18.11.13 № 191/14-03-22-08/35722895 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Югзернострой щодо підтвердження господарських відносин з його контрагентами. Проте, як і в першому випадку, суд звертає увагу на те, що предметом цієї перевірки не були господарські операції ТОВ Югзернострой з ТОВ Вапнярський елеватор.

Разом з тим, відповідно до листа ТОВ Югзернострой № 09 від 22.05.2014р. товариство підтверджує, що підприємство відобразило податкове зобовязання з ПДВ в сумі 4766,66 грн. згідно наданих податкових накладних № 3 від 26.07.2012р. та № 1 від 06.09.2012р., в підтвердження чого має відповідні квитанції від ДПІ Центрального району м. Миколаєва. А про наявність акта документальної перевірки від 18.11.13 № 191/14-03-22-08/35722895 ТОВ Югзернострой нічого не відомо, як і про проведення самої перевірки. Із долученого до справи ОСОБА_9 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, сформованого станом на 24.07.2012р. вбачається, що ТОВ Югзернострой зареєстроване як юридична особа за своїм місцем знаходженням, та статус відповідних відомостей про юридичну особу підтверджено (т. 4 а.с.59-61).

Отже, позивачем правомірно сформований податковий кредит за липень 2012 року та за вересень 2012 року на підставі виписаних ТОВ "Югзернострой" податкових накладних.

Стосовно доводів відповідача щодо недобросовісності контрагентів позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Несплата одним з постачальників товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання податкових зобов'язань, порушення ним певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операцій з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

Лише встановлення в ході судового розгляду на підставі належних доказів факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або факту його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх доказах, які одержані з дотриманням закону.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими позиціями викладеними у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.11.2012 року у справі № 2а-8203/11/1470 (К/9991/56923/12).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно скасовано податкове повідомлення-рішення, оскільки правомірність його прийняття не підтверджено під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, вимоги апелянта є безпідставними, а висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 липня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

ОСОБА_9