Справа № 2а/2370/1429/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/9991/4668/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал»

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року

у справі № 2а/2370/1429/2011

за позовом Державної податкової інспекції у м. Ватутіне Черкаської області

до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року, адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Ватутіне Черкаської області (далі - ДПІ у м. Ватутіне Черкаської області; позивач) до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (далі - Ватутінське КВП «Водоканал»; відповідач) задоволено повністю. Стягнуто кошти Ватутінського КВП «Водоканал» за податковим боргом з податку на додану вартість у розмірі 62 858,00 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих платника.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про повне скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року та прийняття нового рішення про повну відмову в задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що станом на 03 березня 2011 року за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 62 858,00 грн., який виник внаслідок несплати самостійно визначеної в поданій податковій декларації за січень 2011 року суми податкового зобов'язання.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з Ватутінського КВП «Водоканал» податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, а також правомірності розподілу ним відповідно до вимог пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) сплачених підприємством сум на погашення податкового боргу минулих податкових періодів (з 31 липня 2008 року по 25 лютого 2011 року) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного відповідачем.

Колегія суддів вважає зазначений висновок судів передчасним, зважаючи на таке.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

За правилами пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

В той же час, слід враховувати, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Зазначений принцип закріплено в частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Так, Законом України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинним до 01 січня 2011 року; далі - Закон № 2181-III) не передбачено право податкового органу самостійно змінювати призначення платежу, визначене платником податків у платіжному дорученні.

Зокрема, згідно з підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку.

Отже, грошовий платіж був єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Таким чином, органи державної податкової служби вправі застосовувати положення пункту 87.9 статті 87 ПК України лише щодо погашення податкового боргу, який виник після набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2011 року, а на податковий борг, який виник до 01 січня 2011 року, правила пункту 87.9 статті 87 ПК України не розповсюджуються.

Втім, судові інстанції, підтримуючи позицію позивача, не перевірили доводи підприємства про спрямування податковим органом сплаченої ним суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2011 року на погашення податкового боргу 2008 - 2010 років.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Отже, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

А відтак, суду для правильного вирішення спору необхідно достеменно з'ясувати, чи зменшувався податковий борг відповідача в період з 12 листопада 2001 року (вручення другої податкової вимоги № 2/123/2166/24-023 від 05 листопада 2001 року) по 10 березня 2011 року (звернення податкового органу з позовом до суду) до нуля.

З огляду на те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі з метою об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід звернути увагу на те, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задовольнити частково.

Скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.