Справа № 814/895/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/895/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Авраменка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 3599/1701/0 від 24.12.2008 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 06.06.2014 року державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Податковий орган посилався на те, що в результаті проведеної камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2008 року СПД ОСОБА_2 встановлено порушення п. 5.12.4 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість , а саме, завищення гр. 23.2 декларації залишку суми відємного значення попереднього звітного періоду, в результаті чого підприємцем було завищено суму гр. 26 податкової декларації з податку на додану вартість в сумі 137 528 грн.

Зважаючи на зазначене, на підставі п.п. 7.7.5 та п.п. 7.7.7 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачеві було збільшено суму, що за результатами звітного періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету на 8752 грн.

Податковий орган вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та правомірним, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2008 року державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва провела документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації позивача з ПДВ за серпень 2008 року, за результатами якої складено акт № 001164/17-01 (а.с. 15).

В ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 п. 5.12.4 Порядку заповнення декларацій з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166, а саме завищення гр. 23.2 декларації з податку на додану вартість залишку суми відємного значення попереднього звітного періоду, в результаті чого підприємцем було завищено суму р.26 податкової декларації з податку на додану вартість в сумі 137528 грн.

У висновках акту зазначено, що на підставі підпунктів 7.7.5 та 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» збільшується сума, що за результатами звітного періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету 8752 грн.

24.12.2008 року, на підставі акта перевірки № 001164/17-01 від 01.12.2008 року, державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва прийнято податкове повідомлення-рішення № 3599/1701/0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з ПДВ на суму 9 190 грн. (з яких 8 752 грн. за основним платежем, 438 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про його скасування.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.11.2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2011 року позов ФОП ОСОБА_2 був задоволений, а податкове повідомлення-рішення № 3599/1701/0 скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2014 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В своєму рішенні Вищий адміністративний суд України зазначив, що при розгляді справи суди першої та апеляційної інстанції обмежились виключно перевіркою розрахунку суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у вказаній декларації на предмет відповідності цього розрахунку положенням пункту 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». При цьому, не було надано належної правової оцінки доводам податкового органу про невизнання податковою звітністю поданих позивачем уточнюючих розрахунків за минулі звітні періоди, наслідком чого стало викривлення стану розрахунків з бюджетом по податковій декларації з ПДВ за серпень 2008 року.

Крім того, зазначено, що виявлення камеральною податковою перевіркою помилок у податковій декларації (розрахунку) та (або) суперечливості між відомостями, що містяться у поданих документах, або невідповідності відомостей у представлених платником документах інформації, що міститься у документах, наявних у податкового органу та отриманих ним у рамках заходів з податкового контролю, наслідком чого стало виникнення недоїмки з відповідного податку, є підставою для донарахування платникові податкового зобов'язання.

На підставі викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, у даному випадку, для правильного вирішення цього спору судам слід було з урахуванням доводів ДПІ, якими відповідач обґрунтовував правомірність оспорюваного донарахування, з'ясувати результат розгляду судової справи про оскарження СПД ОСОБА_2 відмови податкової інспекції визнати податковою звітністю подані позивачем уточнюючі розрахунки з ПДВ за минулі звітні періоди, та за результатами цього перевірити відповідність задекларованих позивачем у декларації з ПДВ за серпень 2008 року показників об'єктивному стану розрахунків з бюджетом по цьому податку.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення судом касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

При зясуванні обставин по справі встановлено наступне:

За результатами проведеної 01.12.2008 року податковим органом перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 завищено р. 23.2 декларації з податку на додану вартість залишку суми відємного значення попереднього звітного періоду, в результаті чого підприємцем було завищено суму р. 26 податкової декларації з податку на додану вартість в сумі 137528 грн., в результаті чого за серпень 2008 року сума у розмірі 8752 податку на додану вартість підлягає сплаті до бюджету.

За результатами перевірки встановлено порушення п. 5.12.4 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166 у редакції наказу ДПА України від 17.03.2008 року № 159.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2008 позивачем були подані відповідачу «Уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок» за період з липня 2004 року по травень 2008 року (а.с. 194-242).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до уточнюючого розрахунку за травень 2008 року уточнена сума показника рядку 23.2 декларації («Значення рядка 26 податкової декларації попереднього звітного періоду») і рядку 26 декларації («Залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду») 152 021 грн.

При цьому, судом першої інстанції також встановлено, що саме на підставі уточнюючих розрахунків, позивач визначив, що значення рядка 23.2 податкової декларації з ПДВ за червень 2008 року (наступний податковий період відносно періодів, за які було здійснення уточнення) складає 151 021 грн.

Як зазначено судом першої інстанції, згідно з наданими представником позивача поясненнями, цей залишок відємного значення (151 021 грн.) був врахований при обчисленні показників декларації за червень 2008 року і за липень 2008 року.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що 11.07.2008 листом № 2775/Ф/28-193/251 державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва повідомила позивача, що податкова звітність, яка надана поштовим відправленням (нові звітні податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість) визнана неподатковою, як така, що заповнена всупереч правилам, зазначеним у порядку її заповнення (а.с. 25).

Не погоджуючись з визнанням звітності неподатковою, позивач оскаржила вказане рішення відповідача до суду.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 29.12.2009 року (справа № 6/106/09/5016) позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 було задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2011 скасовано вказану постанову господарського суду Миколаївської області від 29.12.2009 року, а у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 про визнання нечинним та скасування рішення ДПІ було відмовлено (а.с. 188-190).

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало у встановленому порядку законної сили, було підтверджено правомірність рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва про невизнання податковою звітністю поданих позивачем уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок в період з 01.07.2004 року по 31.05.2008 року.

В свою чергу, позивач формував показники податкової декларації з податку на додану вартість у серпні 2008 року на підставі та з урахуванням податкової звітності, яку було визнано неподатковою.

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на те, що показники уточнюючих розрахунків відображались позивачем у деклараціях за червень, липень та серпень 2008 року, які в подальшому не були враховані, колегія суддів вважає, що задекларовані позивачем показники у декларації з податку на додану вартість за серпень 2008 року не відповідають обєктивному стану розрахунків з бюджетом та є завищеними.

Відповідно до підпунктів 7.7.1 та 7.7.2 пункту 7.7 статті Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При відємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (підпункт 7.7.1).

Якщо у наступному податкового періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має відємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок відємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (підпункт 7.7.2).

Відповідно до підпунктів 7.7.5 та 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє недостовірність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі зясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 5.12.4 пункту 5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166 (у редакції наказу від 15.06.2005 № 213), залишок відємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 26 податкової декларації поточного звітного податкового періоду та переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду).

В ході розгляду справи було підтверджено висновки податкового органу про завищення позивачем залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Розрахунок визначеного податкового зобовязання з податку на додану вартість наведений податковим органом відповідає вимогам податкового законодавства та Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166 (т. 1 а.с. 29).

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення від 24.12.2008 року № 3599/1701/0 про визначення позивачу суми податкового зобовязання з ПДВ у розмірі 9 190 грн. прийнято ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів в Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1