Справа № 809/2029/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа № 809/2029/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання незаконним та скасування рішення №36 від 06.04.2015 року та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - відповідач), про визнання незаконним та скасування рішення від 06 квітня 2015 року № 36 про не погодження застосування податкового компромісу з податку на додану вартість, донарахованому за результатами документальної перевірки, і визнання узгодженим та досягнутим податкового компромісу на підставі заяви від 27 березня 2015 року про досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 09 жовтня 2014 року № НОМЕР_1 (далі - податкове повідомлення-рішення). Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте ДПІ у м. Івано-Франківську на підставі акта від 22.09.2014 року № 7667/09-15-17-01-09/НОМЕР_2, складеного за наслідками перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки встановлено порушення вимог підпункту 6 пункту 187.1 статті 187, пункту 189.9 статті 189, статті 190, пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 833963,00 грн. У зв'язку з цим контролюючим органом збільшено його грошові зобов'язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням на 1 042 453,75 грн., в тому числі за основним платежем на 833963,00 грн., за штрафними санкціями на 208490,75 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 оскаржив податкове повідомлення-рішення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, однак дана справа (№809/1060/15) ще не розглянута по суті.

ОСОБА_3 27 березня 2015 року звернувся до ДПІ у м. Івано-Франківську із заявою про податковий компроміс за податковим повідомленням-рішенням. ДПІ у м. Івано-Франківську 06 квітня 2015 року прийнято рішення № 36 про не погодження застосування податкового компромісу (оскаржуване у даній справі), оскільки суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість не відповідають умовам застосування податкового компромісу, зазначеним в п. 1, 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зі змінами, внесеними Законом України від 25.12.2014 № 63-VI.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, посилаючись на п.7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, стверджувала, що згідно з цією нормою узгодження платником податків податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. Вважає, що є всі підстави для досягнення такого компромісу і прийняття позитивного рішення із цього питання відповідачем.

Представник відповідача позов не визнала, заперечення на позов обґрунтовує тим, що згідно з вимогами ПК України податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та з податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Під заниженням податкових зобов'язань для цілей застосування Податкового кодексу України слід розуміти неправомірне формування платником податків даних податкового обліку (формування податкового кредиту з податку на додану вартість або витрат з податку на прибуток) у податкових періодах до 1 квітня 2014 року, що призвело до заниження належних до сплати сум податкових зобов'язань.

Відповідно до проведеної перевірки встановлено заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість, тому на донараховані суми в розмірі 1042453,75 грн. не поширюється процедура податкового компромісу. З цих підстав рішення ДПІ у м.Івано-Франківську № 36 від 06 квітня 2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу з податку на додану вартість за заявою про компроміс фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є законним та обгрунтованим. В задоволенні позовних вимог представник відповідача просилв відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 27 березня 2015 року звернувся до ДПІ у м.Івано-Франківську із заявою про застосування процедури податкового компромісу стосовно неузгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що виникли в позивача відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Івано-Франківську № НОМЕР_1 від 09.10.2014 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 833963,00 грн. та штрафних санкцій на суму 208490,75 грн.

ДПІ у м. Івано-Франківську 06 квітня 2015 року прийнято рішення № 36 про не погодження застосування податкового компромісу. Підставою для прийняття рішення є порушення вимоги п. 1, 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зі змінами, внесеними Законом України від 25.12.2014 № 63-VI.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Івано-Франківську проведено планову виїзну документальну перевірку ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, про що складено Акт № 7667/09-15-17-01-09/НОМЕР_2 від 22.08.2014 року.

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення п.п.6 п.187.1 ст.187, п.189.9 ст.189, ст.190, п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 833963,00 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 833963,00 грн. та штрафних санкцій на суму 208490,75 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на такі обставини та приписи законодавства.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як передбачено п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.2.1 ст.2 наказу ДФС України від 17.01.2015 року №13 "Методичні рекомендації щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу" визначено, що податковий компроміс розповсюджується виключно на факти зниження податкових зобовязань з податку на додану вартість (у звізку із завищенням податкового кредиту). Під заниженням податкових зобовязань для цілей застосування Методичних рекомендацій слід розуміти неправомірне формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість у податкових періодах до 01 квітня 2014 року, що призвели до заниження до сплати сум податкових зобовязань.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що за актом перевірки встановлено заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість, то на донараховані суми в розмірі 1042453,75 грн., в тому числі 833936,00 грн. основний платіж, 208490,75 грн. штрафні санкції не поширюється процедура податкового компромісу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що податковий компроміс може бути застосований лише щодо двох податків: податку на прибуток та податку на додану вартість.

Враховуючи вказане, рішення ДПІ в м. Івано-Франківську №36 від 06 квітня 2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу з податку на додану вартість за заявою про компроміс ФОП ОСОБА_3 є законним та обгрунтованим, а вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення №36 від 06 квітня 2015 року та зобов'язання до вчинення дій такими, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 24.06.2015 року.