Справа № 524/11144/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Коротких О.А., Терлецького О.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 травня 2015 року у справі за її позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука (далі - виконком про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 6 травня 2015 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах частини першої статті 5 Закону України від 1 липня 1993 року № 3356-XII «Про колективні договори і угоди», статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII), що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 5 листопада 2009 року, 15 травня і 17 грудня 2014 року (справи №№ К-14931/08, К/9991/45218/11, К/800/55615/14 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, про перегляд рішення суду касаційної інстанції в якій подано заяву, спір виник щодо права на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка відповідно до колективного договору, укладеного між адміністрацією Виконкому та трудовим колективом на 2004 рік, виплачується працівникам в розмірі середньомісячної заробітної плати за наявності коштів та, як зазначено в роз'ясненні Міністерства праці та соціальної політики України від 16 жовтня 2009 року № 620/13/84-09, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника.

У рішеннях, наданих для порівняння, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що:

- виплата територіальним управлінням Державної судової адміністрації не в повному розмірі щомісячної премії у розмірі 25 % середньомісячного заробітку та надбавки за високі досягнення у праці та премії до свят в розмірі 30 % посадового окладу працівнику апарату суду, які передбачені статтею 19 Закону України від 7 лютого 2002 року № 3018-III «Про судоустрій України», частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII, є порушенням права працівника на належне матеріальне забезпечення (ухвала від 5 листопада 2009 року, справа № К-14931/08);

- оскільки позивача незаконно звільнили з посади заступника міського голови у 2008 році, а за рішенням суду у 2010 році поновили на роботі, то за період відсутності його на роботі з поважних причин (2009 рік) він має право на виплату матеріальної допомоги, серед іншого й на вирішення соціально-побутових питань (ухвала від 15 травня 2014 року, справа № К/9991/45218/11);

- відповідач, відмовляючи у виплаті працівникові матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2009 рік, не обґрунтував (не довів), що ця допомога відповідно до колективного договору на 2006-2009 роки мала виплачуватися у розмірі середньомісячної заробітної плати за наявності коштів у бюджеті (ухвала від 17 грудня 2014 року, справа № К/800/55615/14).

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 травня 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.А. Коротких

О.О. Терлецький