Справа № 825/1614/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1614/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Чернігівської області про зобов»язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до прокуратури Чернігівської області про зобов»язання прокуратуру Чернігівської області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02.2009 року по 29.03.2010 року з урахуванням сум індексації зарплати та компенсації втрати частини зарплати у зв»язку з порушенням строків її виплати і грошову допомогу у зв»язку з виходом на пенсію.

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із позовної заяви вбачається, що відповідно до наказу прокурора Чернігівської області від 03.02.2009 року ОСОБА_2 було звільнено з посади старшого помічника прокурора м. Чернігова за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2010 року ОСОБА_2 поновлено на роботі до прокуратури м. Чернігова.

Наказом прокурора Чернігівської області від 15.04.2011 року ОСОБА_2 звільнено з органів прокуратури за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 11 травня 2011 року постанова Київського апеляційного адміністративного суду про задоволення позову позивачки була скасована та залишено без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2009 року про відмову в задоволенні позову про поновлення на роботі.

18.05.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про зобов»язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.02.2009 року по 29.03.2010 року з урахуванням індексації та компенсації частини втрати зарплати. а також грошової допомоги у зв»язку з виходом на пенсію.

Заперечуючи законність звільнення її з роботи, як пояснила позивачка, вона постійно зверталась до судів та до Генеральної прокуратури із відповідними заявами. 30.03.2015 року вона отримала відповідь з Генеральної прокуратури відповідно до якої трудові відносини з прокуратурою Чернігівської області припинено відповідно до наказу від 15.04.2011 року за власним бажанням.

Саме з 30.03.2015 року, тобто з дня отримання відповіді з Генеральної прокуратури України, ОСОБА_2 вважає повинен обчислюватись строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для поновлення строку звернення позивачки до суду, так як строк звернення було пропущено без поважних причин.

Питання строків звернення до суду врегульовано статтею 99 КАС України.

Так, відповідно до частини першої цієї статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, частина третя статті 99 КАС України є спеціальною нормою у розв'язанні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби порівняно з нормою, яка міститься в частині другій статті 99 КАС України та встановлює шестимісячний строк звернення до суду.

За змістом ст. 94 Кодексу Законів про працю заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу не є зарплатою у розумінні вимог ст. 94 КЗпП України, оскільки такі грошові кошти не були зароблені особою за виконану ним роботу.

Фактично середній заробіток за час вимушеного прогулу є компенсацією за незаконне звільнення особи з роботи, що унеможливило виконання такою особою роботи та отримання за таку роботу заробітну плату.

Не відноситься до заробітної плати грошова допомога у зв»язку з виходом на пенсію.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу та грошова допомога у зв»язку з виходом на пенсію не відносяться до зарплати, так як є компенсаційними виплатами, а тому до позовів з вимогами про стягнення таких виплат застосовується місячний строк для звернення до суду, встановлений частиною 3 ст. 99 КАС України.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, про що постановлюється ухвала

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини зарплати та грошової допомоги у зв»язку з виходом на пенсію, а тому суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з огляду на обставини, які існували на час виникнення спірних правовідносин, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 199,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,199,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 15 липня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.