Справа № 804/5120/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. справа № 804/5120/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Восток" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ :

09 квітня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду згідно Ухвали Вищого адміністративного суду України від 25.03.2015 року по справі № К/800/7132/13 (№ 2а/0470/8608/12) на новий судовий розгляд надійшла адміністративна справа за позовом Приватного підприємства «Восток» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби по проведенню перевірки Приватного підприємства «Восток», за результатами якої було складено акт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888 з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязань по податковим деклараціям з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Восток» з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязань по податковим деклараціям з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року, за результатами якої складено Акт від 20.07.2012 року № 915/224/30228888, висновки якого позивач вважає безпідставними та необґрунтованими. Отже вважає дії податкового органу щодо проведення такої перевірки, за результатами якої було складено акт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888, протиправними.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1 а.с. 126).

У судове засідання 11.06.2015 року прибув представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, надав письмові пояснення на позов, в яких адміністративний позов не визнав, та зазначив, що податковим органом було вчинено дії по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Восток», за результатами якої було складено акт від 20.07.2012 року № 915/224/30228888. Зазначає, що наведена перевірка проведена з дотриманняи порядку її проведення, за умови направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки, отже акт перевірки позивача складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи. ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська вважає, що своїми діями податковий орган не порушив будь-які права позивача, тому просить у задоволенні позовних вимог ПП «Восток» - відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи позицію відповідача, викладену у письмових поясненнях, дослідивши всі матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статтей 69 - 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, матеріалами справи підтверджено, що Приватне підприємство «Восток» зареєстровано 01.12.1998 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2012 року за вих. № 4969/10/15-216 ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було надано запит про надання пояснень та документального підтвердження з метою підтвердження даних, задекларованих у декларації з ПДВ за березень 2012 року.

08.06.2012 року Приватним підприємством «Восток» у відповідь на зазначений запит надано лист вих. № 08/06, в якому зазначено неможливість надати необхідну документацію через проведення обшуку на підприємстві 07.06.2012 року старшим слідчим прокуратури Дніпропетровського району та додано копію протоколу обшуку.

Судом встановлено, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, документального підтвердження, а саме: завірених належним чином господарських договорів, бухгалтерськіх документів, податкових накладних, накладних, товаро-транспортних накладних та інших документів, до відповіді на запит 21.05.2012 року за вих. № 4969/10/15-216 ПП «Восток» надано не було.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на виконання законодавчих функцій, у зв'язку із не наданням первинних документів на запит податкового органу, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України начальником ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було видано наказ № 361 від 11.07.2012 року «Про проведення документальну позапланової невиїзної перевірки ПП «Восток» з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязання з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року» (а.с. 76).

З матеріалів справи вбачається, що за виїздом за податковою адресою ПП «Восток» встановлено, що платник податку за місцем реєстрації не знаходиться; фактичне місцезнаходження підприємства не встановлено, про що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська складено Акт № 34/224/30228888 від 11.07.2012 року щодо неможливості вручення наказу на проведення документальної позапланової перевірки ПП «Восток».

Судом встановлено, що на підставі наказу № 361 від 11.07.2012 року, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 ПК України, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська було проведено документальну позапланової невиїзної перевірки ПП «Восток» з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязання з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року, за результатами якої складено акт від 20.07.2012 року № 915/224/30228888.

Перевіркою встановлено порушення:

1. ч.5 ст.203, ч.1, 2, ст.215, ст.216 ЦК Українги в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на ревальна настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах здійснених ПП «Восток» при придбанні та наступному продажу товарів (послуг), «нереальність» проведення господарсбких операцій між ПП «Восток» з контрагентами-постачальниками, здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб;

2. п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із викладеним в акті перевірки висновками та фактом проведення вказаної перевірки, 27.07.2012 року позивачем засобами поштового зв'язку було направлено заперечення на Акт від 20.07.2012 року № 915/224/30228888 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Восток».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Так, відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пункту 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Однією з підстав для направлення письмового запиту про подання інформації є результати аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено, що запит податкового органу відповідає вимогам чинного законодавства, та вручений ПП «Восток» належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї обставини, а саме коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, обов'язковою умовою для проведення документально позапланової перевірки є направлення письмового запиту, який було направлено податковим органом до позивача.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як визначено аналізованими законодавчими приписами, для початку невиїзної документальної позапланової перевірки достатньо самого факту направлення платникові податків копії наказу про призначення перевірки та повідомлення про її вручення. При цьому факт отримання відповідних документів платником податку не впливає на виникнення у контролюючого органу компетенції на фактичне проведення перевірки.

Встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Водночас, оцінку процедурним порушенням, які вчинені контролюючим органом при призначення та/або проведенні перевірки, суд може надати під час розгляду питання щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом за результатами відповідної перевірки.

В даному випадку, за наслідком складання акту від 20.07.2012 року № 915/224/30228888 податкове повідомлення-рішення прийнято не було.

При цьому варто зазначити, що акт перевірки як носій доказової інформації не повинен розцінюватися як єдиний або виключний доказ наявності податкового правопорушення, виявленого за результатами спірної перевірки. Натомість основними доказами є первинні документи, що складені за результатами відповідних господарських операцій, показання свідків та інші належні та допустимі докази, як ті, на які є посилання в акті спірної перевірки, так і ті, що надані сторонами або витребувані судом на виконання приписів статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з'ясування обставин справи.

З урахуванням викладеного, процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Натомість вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних господарських операцій тощо), чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлені обставини щодо відображення тих чи інших господарських операцій в податковому обліку тощо.

Отже, вирішуючи спір про визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення позапланової невиїзної перевірки, суди повинні встановити, яким чином проведення таких дій вплинули на права свободи або інтереси позивача, встановити чи прийняте податкове повідомлення-рішення та чи було останнє оскаржене платником податків.

Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25.03.2015 року по справі № К/800/7132/13 (№ 2а/0470/8608/12).

Слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд вважає, що акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача. Акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі, та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Правовий акт індивідуальної дії - це правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обов'язки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб. Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Аналогічна правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України у постанові від 10.09.2013 року у справі № 21-237а13. Зокрема, Верховний Суд України відзначив, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки, викладені в акті перевірки, не породжують та не змінюють права та обов'язкі позивача, тому такі вимоги не можуть бути предметом спору.

Також, заявляючи позовну вимогу про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби по проведенню перевірки Приватного підприємства «Восток», за результатами якої було складено акт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888 з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязань по податковим деклараціям з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року, позивач фактично просить визнати протиправними доводи податкового органу з приводу аналізу встановлених результатів перевірки.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що захисту підлягають порушені або оспорюванні права особи.

Між тим, самі висновки ревізорів-інспекторів, які викладені в актах перевірок (звірок), не призводять та не можуть призвести до порушення прав та охоронюваних інтересів особи. Зроблені в акті перевірки висновки можуть, в подальшому, стати підставою для прийняття рішення (вчинення дій) податковим органом, які, в свою чергу, і можуть бути предметом оскарження, і саме під час встановлення правомірності та обґрунтованості такого рішення (вчиненої дії) має бути надано правову оцінку тим висновкам (доводам), які стали підставою для прийняття рішення (вчинення дій) суб'єктом владних повноважень. А оцінку самого акта слід здійснювати з врахуванням ч.1 ст.79 КАС України, згідно якої письмовими доказами є документи, акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте, рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно - правових відносин.

На підставі викладеного, з огляду на те, що відповідачем додержано всіх вимог при здійсненні перевірки та складанні акту, оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного права позивача, та фактично обраний позивачем спосіб захисту права шляхом визнання протиправними дій відповідача по проведенню перевірки Приватного підприємства «Восток», за результатами якої було складено акт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888, не відповідає його змісту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби по проведенню перевірки Приватного підприємства «Восток», за результатами якої було складено акт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888 з питань здійснення фінансово-господарських операцій та формування податкового кредиту та податкових зобовязань по податковим деклараціям з податку на додану вартість за період березень, квітень 2012 року, - задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

На підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій по проведеню перевірки та складення акту проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «Восток» від 20.07.2012 року № 915/224/30228888, отже позовні вимоги Приватного підприємства "Восток" не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, стягнення судового збору в таких випадках не передбачено.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 16 червня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Восток" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання дій протиправними - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_2