Справа № 750/6332/15-а
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/6332/15-а
Провадження № 2-а/750/599/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій,

в с т а н о в и в :

01 липня 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради звернулося до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 15 червня 2015 року в сумі 119 грн. 32 коп., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 при виконанні виконавчого листа № 750/1733/14, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова.

Обґрунтував позивач свій позов тим, що при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій державним виконавцем не дотримано вимог чинного законодавства, адже оскаржувана постанова від 15 червня 2015 року була направлена на адресу позивача не на наступний день після її винесення, як це передбачено ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4.15.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, а лише 19 червня 2015 року, у звязку з чим порушено порядок її винесення.

Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 750/1733/14, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у розмірі пяти мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

В процесі виконання вказаного вище виконавчого листа 15 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову, яка є предметом оскарження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 119 грн. 32 грн. (а/с 2).

Підставою для скасування оскаржуваної постанови позивач зазначає те, що дана постанова була направлена державним виконавцем на адресу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради лише 19 червня 2015 року, тобто через 4 дні після її винесення, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4.15.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, відповідно до яких постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Проте, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає того, що несвоєчасне направлення вказаної постанови сторонам є підставою для її скасування.

В даному випадку може розглядатися питання про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо несвоєчасного направлення постанови, за наявності для цього підстав. Проте, вказана вимога позивачем не заявлена.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. До витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин з підстав, заявлених позивачем, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 158-163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: