Справа № 813/2764/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Справа № 813/2764/15

15:15 год.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не зявився,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інтергал» про скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Компанія - Інтергал» звернулось із позовом до Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішеня №/2285 від 16.02.2015 р., прийняті Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Компанія - Інтергал» зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки №22/28-26-39-01/35286991 від 02.02.2015 р. «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компанія - Інтергал» Код , з питань правомірності формування податкового кредиту та витрат по взаєморозрахунках з ТОВ «Бізнес-Бенефіт () за січень-лютий 2014 р.» є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентами, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2015р. не зявився, при цьому надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, яке не взято судом до уваги у звязку із необґрунтованістю.

Суд порадившись на місці, вирішив продовжити розгляд справи у відсутності представника відповідача, оскільки на минулому судовому засіданні представник відповідача висловив свою позицію щодо заявленого позову, заперечив проти позову з підстав викладених у запереченні. Відповідач зазначив, що ТОВ «Компанія - Інтергал» не здійснювало господарських операцій із ТОВ «Бізнес - Бенефіт», а отже безпідставно занижено податок на прибуток січень-лютий 2015 р., відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 п.79.2 ст.79 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) та відповідно до повідомлення про проведення перевірки від 22.01.2015 року №805/28-06-39-01/28 та наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 22.01.2015 року №11 проведено позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія - Інтергал», код за , з питань правомірності формування податкового кредиту та витрат по взаєморозрахунках з ТзОВ «Бізнес Бенефіт» () за січень лютий 2014 року.

За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки складено ОСОБА_2 від 02.02.2015 р. №22/28-26-39-01/35286991.

Перевірка здійснювалась:

- ОСОБА_3, завідувачем сектору податкового аудиту відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів, радником податкової та митної служби ІІ рангу.

- ОСОБА_4, головним державним ревізором-інспектором сектору податкового аудиту відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів, радником податкової та митної служби ІІІ рангу.

- ОСОБА_2, головним державним ревізором-інспектором сектору податкового аудиту відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів, радником податкової та митної служби ІІІ рангу.

Провівши вищевказану перевірку, податковим органом зроблено висновки про встановлення порушень ТзОВ «Компанія Інтергал»:

- п.185.1, ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), занижено податок на додану вартість на суму 25 650 395 грн. в тому числі: січень 2014 6 288 грн., березень 2014 1 885 630 грн., квітень 2014 18 108 242 грн., травень 2014 5 650 235 грн.

- відповідно до вимог п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), підлягає відображенню в Декларації з податку на прибуток за 2014 рік вартість оприбуткованих ТзОВ «Компанія Інтергал» від невстановлених осіб нафтопродукти в кількості 12 886,723 тонн за січень-лютий 2014 року на загальну суму 153 071 973,76 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем виставлено податкове повідомлення-рішення №/2285 від 16 лютого 2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 38 475 592,50 грн., яка складається із суми заниженого податку на додану вартість в сумі 25 650 395 грн. та штрафних в розмірі 12 825 197,50 (50% від суми заниженого ПДВ).

Вказані у актах порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій із ТОВ «Бізнес-Бенефіт».

Не погодившись із вказаними повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року зі змінами і доповненнями.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з вимогами п. 3.2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

Відповідно до пп. 1.2 п. 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення).

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 цього Закону).

Відповідно до п. 180.1 ПК України, для цілей оподаткування платником податку є:

- будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

- будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

- будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Позивачем в обґрунтування реальності (фактичності) здійснення господарських операцій з ТОВ «Бізнес - Бенефіт» () надано суду копію договору договір поставки нафтопродуктів № 3107/13-ГСМ-2 від 31.07.2013, який підписаний зі сторони ТзОВ «КомпаніяІнтергал» (покупець) директором ОСОБА_5 а від ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» (постачальник) директором ОСОБА_6

Даний договір укладено про наступне:

Постачальник зобовязується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в договорі, нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах, які оформляються на кожну окрему партію товару. Пунктом п.2.1 передбачено, що якість Товару повинна відповідати технічним умовам та державним стандартам, діючим на території України, та підтверджуватись паспортом та вертифікататом якості Виробника товару. Найменування Товару, його кількість, ціна встановлюються сторонами за взаємною згодою на основі заявки Покупця. Постачання товару здійснюється в рамках наступних базисів поставки:

СРТ пункт призначення/станція прозначення, вказані Покупцем в заявці на відвантаження Товару

EXW резервуар нафтобази зберігання, вказаний Постачальником.

Датою поставки Товару вважається дата на штампі станції відправлення, зазначена в залізничній накладній. Датою поставки Товару автомобільним транспортом вважається дата виписки товарно-транспортної накладної.

Розрахунки по даному договору здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, відкритий в установі банку. Оплата здійснюється згідно рахунку-фактури Постачальника. Датою сплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець приймає товар за кількістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/155 від 20.05.08.

На виконання договору поставки нафтопродуктів № 3107/13-ГСМ-2 від 31.07.2013 ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» виписано накладні і акти прийому-передачі та акти коригувань ціни нафтопродуктів за період з 01 січня 2014 р. по 31 січня 2014 р.: Накладна №3 від 03.01.2014р., ОСОБА_2 №001 від 03.01.2014р. ,Накладна №5 від 04.01.2014р., ОСОБА_2 №003 від 04.01.2014р., Накладна №4 від 04.01.2014р., ОСОБА_2 №002 від 04.01.2014р. ,Накладна №6 від 09.01.2014р., ОСОБА_2 №004 від 09.01.2014р.,Накладна № 10 від 09.01.2014р., ОСОБА_2 №008 від 09.01.2014р.,Накладна № 7від 09.01.2014р., ОСОБА_2 №005 від 09.01.2014р.,Накладна №8 від 09.01.2014р., ОСОБА_2 №006 від 09.01.2014р.,Накладна №9 від 09.01.2014р.,ОСОБА_2 №007 від 09.01.2014р.,Накладна №11 від 15.01.2014р., ОСОБА_2 №009 від 15.01.2014р, Накладна №35 від 17.01.2014р, ОСОБА_2 №010 від 17.01.2014р, Накладна №37 від 22.01.2014р., ОСОБА_2 №012 від 22.01.2014р.,Накладна №36 від 22.01.2014р., ОСОБА_2 №011 від 22.01.2014р.,Накладна №38 від 24.01.2014р., ОСОБА_2 №013 від 24.01.2014р., Накладна №39 від 24.01.2014р., ОСОБА_2 №014 від 24.01.2014р., Накладна №41 від 28.01.2014р., ОСОБА_2 №015 від 28.01.2014р., Накладна №42 від 31.01.2014р., ОСОБА_2 №016 від 31.01.2014р., Накладна №99 від 05.02.2014р., ОСОБА_2 №001 від 05.02.2014р.,Накладна №100 від 05.02.2014р., ОСОБА_2 №002 від 05.02.2014р.,Накладна №101 від 05.02.2014р., ОСОБА_2 №003 від 05.02.2014р.,Накладна №102 від 05.02.2014р., ОСОБА_2 №004 від 05.02.2014р.,Накладна №103 від 06.02.2014р., ОСОБА_2 №005 від 06.02.2014р.,Накладна №104 від 06.02.2014р., ОСОБА_2 №006 від 06.02.2014р.,Накладна №105 від 07.02.2014р., ОСОБА_2 №007 від 07.02.2014р.,Накладна №106 від 08.02.2014р.,ОСОБА_2 №008 від 08.02.2014р.,Накладна №107 від 08.02.2014р., ОСОБА_2 №009 від 08.02.2014р.,Накладна №108 від 08.02.2014р., ОСОБА_2 №010 від 08.02.2014р.,Накладна №109 від 08.02.2014р., ОСОБА_2 №011 від 08.02.2014р.,Накладна №113 від 10.02.2014р., ОСОБА_2 №015 від 10.02.2014р.,Накладна №112 від 10.02.2014р., ОСОБА_2 №014 від 10.02.2014р.,Накладна №111 від 10.02.2014р., ОСОБА_2 №013 від 10.02.2014р.,Накладна №110 від 10.02.2014р., ОСОБА_2 №012 від 10.02.2014р.,Накладна №168 від 11.02.2014р., ОСОБА_2 №016 від 11.02.2014р.,Накладна №169 від 11.02.2014р., ОСОБА_2 №017 від 11.02.2014р.,Накладна №170 від 11.02.2014р., ОСОБА_2 №018 від 11.02.2014р.,Накладна №167 від 11.02.2014р., ОСОБА_2 №019 від 11.02.2014р.,Накладна №171 від 12.02.2014р., ОСОБА_2 №020 від 12.02.2014р.,Накладна №172 від 12.02.2014р., ОСОБА_2 №021 від 12.02.2014р.,Накладна №182 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №035 від 13.02.2014р.,Накладна №181 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №034 від 13.02.2014р.,Накладна №186 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №033 від 13.02.2014р.,Накладна №185 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №032 від 13.02.2014р.,Накладна №184 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №031 від 13.02.2014р.,Накладна №183 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №030 від 13.02.2014р.,Накладна №180 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №029 від 13.02.2014р.,Накладна №179 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №028 від 13.02.2014р.,Накладна №178 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №027 від 13.02.2014р.,Накладна №177 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №026 від 13.02.2014р., Накладна №176 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №025 від 13.02.2014р.,Накладна №175 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №024 від 13.02.2014р.,Накладна №174 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №023 від 13.02.2014р.,Накладна №173 від 13.02.2014р., ОСОБА_2 №022 від 13.02.2014р.,Накладна №187 від 14.02.2014р., ОСОБА_2 №036 від 14.02.2014р.,Накладна №188 від 15.02.2014р., ОСОБА_2 №037 від 15.02.2014р.,Накладна №189 від 15.02.2014р., ОСОБА_2 №038 від 15.02.2014р.,Накладна №190 від 17.02.2014р., ОСОБА_2 №039 від 17.02.2014р.,Накладна №192 від 18.02.2014р., ОСОБА_2 №042 від 18.02.2014р.,Накладна №193 від 18.02.2014р., ОСОБА_2 №041 від 18.02.2014р.,Накладна №191 від 18.02.2014р., ОСОБА_2 №040 від 18.02.2014р.,Накладна №195 від 19.02.2014р., ОСОБА_2 №043 від 19.02.2014р.,Накладна №197 від 20.02.2014р., ОСОБА_2 №044 від 20.02.2014р.,Накладна №194 від 20.02.2014р., ОСОБА_2 №045 від 20.02.2014р., Накладна №196 від 21.02.2014р., ОСОБА_2 №046 від 21.02.2014р.,Накладна №199 від 21.02.2014р.,ОСОБА_2 №047 від 21.02.2014р.,Накладна №198 від 21.02.2014р., ОСОБА_2 №048 від 21.02.2014р.,Накладна №200 від 22.02.2014р., ОСОБА_2 №049 від 22.02.2014р.,Накладна №201 від 23.02.2014р., ОСОБА_2 №050 від 23.02.2014р.,Накладна №202 від 23.02.2014р., ОСОБА_2 №051 від 23.02.2014р., ОСОБА_2 №1560-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 31.01.14р.; ОСОБА_2 №1584-2КР коригування ціни нафтопродуктів від 31.01.14р.; ОСОБА_2 №1582-2КР коригування ціни нафтопродуктів від 31.01.14р.,ОСОБА_2 №99-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.,ОСОБА_2 №100-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №101-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №105-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №167-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.,ОСОБА_2 №173-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №180-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №182-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №193-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №195-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №194-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №196-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №201-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №202-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №199-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.Акт №198-1КР коригування ціни нафтопродуктів від 24.02.14р.,

ОСОБА_7 прийому-передачі нафтопродуктів, підписано зі сторони ТОВ «Бізнес Бенефіт» - директором ОСОБА_6 та зі сторони ТзОВ «Компанія - Інтергал» директором ОСОБА_5

Оплата по договору поставки нафтопродуктів № 3107/13-ГСМ-2 від 31.07.2013 проведена в безготівковій формі згідно платіжних доручень: Платіжне доручення № 5 від 10.01.2014р.,Платіжне доручення № 10 від 14.01.2014р.,Платіжне доручення № 20 від 16.01.2014р.,Платіжне доручення №19 від 16.01.2014р., Платіжне доручення №1010 від 10.02.2014р.,Платіжне доручення №91 від 11.02.2014р.,Платіжне доручення №1013 від 11.02.2014р.,Платіжне доручення №1012 від 11.02.2014р.,Платіжне доручення №1016 від 12.02.2014р.,Платіжне доручення №1014 від 12.02.2014р.,Платіжне доручення №1024 від 13.02.2014р.,Платіжне доручення №1023 від 13.02.2014р.,Платіжне доручення №1026 від 14.02.2014р.,Платіжне доручення №113 від 19.02.2014р.,Платіжне доручення №1032 від 19.02.2014р.,

Позивачем, також надано суду Договір про переведення боргу від 20 лютого 2014 року, згідно якого ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» в особі директора ОСОБА_6 «Новий боржник», ТОВ «Газукраїна-2020» в особі директора ОСОБА_8 «Первісний боржник», ТзОВ «Компанія Інтергал» в особі директора ОСОБА_5 «Кредитор». Пунктом 1 Договору передбачено, що Первісний боржник за згодою Кредитора переводить на Нового боржника обов`язок по виконанню зобовязання , що випливає з Договору поставки нафтопродуктів №1311/12-ГСМ-И від 13.11.12. Новий боржник повинен в строк до 21.02.14 сплатити Кредитору 48 959 383,93 грн. з ПДВ, кошти, які були отримані Первісним боржником як переплата Кредитора за Договором поставки нафтопродуктів №1311/12-ГСМ-И від 13.11.2012 р. Договір про переведення боргу від 20 лютого 2014 року підписано трьохсторонньо: ТзОВ «Бізнес-Бенефіт», ТОВ «Газукраїна-2020», ТзОВ «Компанія Інтергал». Крім того, до перевірки представлено Договір зарахування однорідних зустрічних вимог від 20 лютого 2014 року, згідно якого ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» в особі директора ОСОБА_6 «Сторона-1» і ТзОВ «Компанія Інтергал» в особі директора ОСОБА_5 Пунктом 1 Договору передбачено, що станом на 20.02.14 Сторона-2 за Договором №3107/13-ГСМ-2 від 31.07.13 має перед Стороною - 1 грошові зобов»язання з оплати заборгованості за поставку товару в сумі 48 959 383,93 грн. з ПДВ. Крім того, станом на 20.02.14 Сторона - 2 за Договором №1311/12-ГСМ-И від 13.11.12 має переплату в розмірі 48 959 383,93 грн. з ПДВ. Сторони досягли згоди провести зарахування однорідних зустрічних вимог, строк виконання яких настав, на 48 959 383,93 грн. Оплата у вексельній формі: ОСОБА_6 АА№2410054 , ОСОБА_6 АА№2410055, ОСОБА_6 АА№2410056, ОСОБА_6 АА№2410057, ОСОБА_6 АА№2410058, ОСОБА_6 АА№2410059, ОСОБА_6 АА№2410060, ОСОБА_6 АА№2410061, ОСОБА_6 АА№2410062, ОСОБА_6 АА№2410063, ОСОБА_6 АА№2410064, ОСОБА_6 АА№2410065, ОСОБА_6 АА№2410081, ОСОБА_6 АА№2410082, ОСОБА_6 АА№2410083, ОСОБА_6 АА№2410096, ОСОБА_6 АА№2410097.

Згідно даних бухгалтерського обліку операції з придбання відображаються бухгалтерськими записами:

Дт 281 Кт 6311 в період придбання товарів та в сумі придбання 127 559 978,13 грн.

Дт 6442 Кт 6311 в період отримання податкових накладних в сумі 25 511 995,63 грн.

Дт 6311 Кт 621 на суму виданих векселів 185 583 708,34 грн,

Дт 6311 Кт 311 на суму оплати 173 867 207,02грн.

Дт 6311 Кт 6311 на суму зарахування однорідних зустрічних вимог -48 959 383,92 грн.

Крім того, позивач представив суду податкові накладні, та рахунки коригувань отримані від ТОВ «Бізнес Бенефіт», що відображені в складі податкового кредиту в Податкових Деклараціях по ПДВ за відповідні періоди, а саме: Податкова накладна №181 від 20.11.2013р.,Податкова накладна №46 від 17.01.2014р.,Податкова накладна №101 від 31.01.2014р.,Податкова накладна №102 від 31.01.2014р.,Податкова накладна №105 від 31.01.2014р.,Податкова накладна №8 від 03.11.2013р.,Податкова накладна №16 від 03.11.2013р.,Податкова накладна №147 від 16.11.2013р.,Податкова накладна №148 від 16.11.2013р., Податкова накладна №164 від 17.11.2013 р.,Податкова накладна №169 від 19.11.2013 р.,Податкова накладна №16 від 03.12.2013 р.,Податкова накладна №17 від 03.12.2013 р., Податкова накладна №18 від 03.12.2013 р.,Податкова накладна №36 від 04.12.2013 р., Податкова накладна №37 від 04.12.2013 р.,Податкова накладна №42 від 05.12.2013 р., Податкова накладна №7 від 09.01.2014 р.,Податкова накладна №9 від 09.01.2014 р.,Податкова накладна №4 від 04.01.2014 р.,Податкова накладна №10 від 09.01.2014 р.,Податкова накладна №8 Від '09.01.2014 р.,Податкова накладна №6 від 09.01.2014 р., Податкова накладна №5 від 04.01.2014 р.,Податкова накладна №3 від 03.01.2014 р.,Податкова накладна №15 від 15.01.2014 р., Податкова накладна №27 від 22.01.2014 р.,Податкова накладна №26 від 22.01.2014 р., Податкова накладна №38 від 24.01.2014 р.,Податкова накладна №39 від 24.01.2014 р., Податкова накладна №43 від 28.01.2014 р.,Податкова накладна №45 від 31.01.2014 р., Податкова накладна №15 від 05.02.2014 р.,Податкова накладна №16 від 05.02.2014 р., Податкова накладна №17 від 05.02.2014 р.,Податкова накладна №18 від 05.02.2014 р., Податкова накладна №21 від 06.02.2014 р.,Податкова накладна №22 від 06.02.2014 р., Податкова накладна №33 від 07.02.2014 р.,Податкова накладна №37 від 08.02.2014 р., Податкова накладна №38 від 08.02.2014 р.,Податкова накладна №39 від 08.02.2014 р., Податкова накладна №40 від 08.02.2014 р.,Податкова накладна №47 від 10.02.2014 р., Податкова накладна №48 від 10.02.2014 р.,Податкова накладна №49 від 10.02.2014 р., Податкова накладна №50 від 10.02.2014 р.,Податкова накладна №66 від 11.02.2014 р., Податкова накладна №67 від 11.02.2014 р.,Податкова накладна №64 від 11.02.2014 р., Податкова накладна №65 від 11.02.2014 р.,Податкова накладна №68 від 12.02.2014 р., Податкова накладна №69 від 12.02.2014 р.,Податкова накладна №70 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №71 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №72 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №73 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №74 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №75 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №76 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №77 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №80 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №81 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №82 від 13.02.2014 р., Податкова накладна №83 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №78 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №79 від 13.02.2014 р.,Податкова накладна №84 від 14.02.2014 р.,Податкова накладна №85 від 15.02.2014 р.,Податкова накладна №86 від 15.02.2014 р.,Податкова накладна №87 від 17.02.2014 р.,Податкова накладна №88 від 18.02.2014 р., Податкова накладна №90 від 18.02.2014 р.,Податкова накладна №89 від 18.02.2014 р., Податкова накладна №91 від 19.02.2014 р.,Податкова накладна №93 від 20.02.2014 р., Податкова накладна №92 від 20.02.2014 р.,Податкова накладна №94 від 21.02.2014 р., Податкова накладна №96 від 21.02.2014 р.,Податкова накладна №95 від 21.02.2014 р., Податкова накладна №97 від 22.02.2014 р.,Податкова накладна №98 від 23.02.2014 р., Податкова накладна №99 від 23.02.2014 р., Рахунок коригування №110 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №111 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №112 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №113 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №114 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №115 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №116 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №117 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №118 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №119 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №120 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №121 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №122 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №123 від 24.02.2014 р.,Рахунок коригування №124 від 24.02.2014 р., Рахунок коригування №125 від 24.02.2014 р.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що операції позивача з ТОВ «Бізнес-Бенефіт», здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Факт здійснення позивачем господарських операції з поставки нафтопродуктів у ТОВ «Бізнес - Бенефіт», підтверджується їх подальшим використанням (продажем) у власній господарській діяльності з метою одержання прибутку.

Стосовно посилання відповідача на відсутність наказів та відрядних повісток на відрядження слід зазначити, що вказані документи не фіксують факту здійснення господарських операцій. Тому відсутність таких документів не може слугувати підставою для висновків про відсутність таких господарських операцій. Наявність одного працівника (директора) на підприємстві, в свою чергу жодним чином не свідчить про його фіктивність чи неможливість у такому штаті здійснювати підприємницьку діяльність. Трудове законодавство Україні жодним чином не забороняє працевлаштування на підприємстві лише одного працівника. Директор самостійно може здійснювати організацію підприємницької діяльності підприємства, в тому числі організовуючи зустрічі, переговори з контрагентами та укладення відповідних договорів. Для організації та проведення такої діяльності директору підприємства необовязково оформляти відрядні документи для здійснення робочих поїздок. В Україні зареєстровано безліч підприємств працівниками яких є лише одна особа які успішно працюють та організовують діяльність підприємства, що жодним чином не тягне за собою визнання їх фінансово-господарських операцій такими, що не відбулися.

Стан платника 7 «До ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей». Проведеними перевірками ДПІ у Соломянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві встановлено, що підприємством не надано будь-якого іншого документального підтвердження місць виконання зобовязань Товариства «Бізнес-Бенефіт»;

Відсутність директора за юридичною адресою підприємства не свідчить про його відсутність, оскільки як зазначалось вище з підприємством у трудових відносинах перебуває лише один працівник, який виконує функції директора та організовує його роботу. Відсутність директора на робочому місці зумовлюється перш за все тим, що він ймовірно проводячи таку діяльність постійно перебуває у розїздах для пошуку нових контрагентів, налагодженню роботи із старими та забезпеченням виконання зобовязань по уже укладеним договорам.

Дослідивши акт перевірки, суд приходить до висновку, що викладені в ньому обставини порушень позивачем податкового законодавства сформовані не на підставі аналізу первинної документації, зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, а на підставі аналізу актів інших податкових органів та ґрунтуються на твердженнях податкового органу про неможливість здійснення господарських операцій ТОВ «Бізнес - Бенефіт», та його постачальників які могли б поставити товар (нафтопродукти), а саме,:

- ТОВ «Даймонд Альянс» () знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві: акт від 28.03.2014 року №945/26-55-22-07/38651089 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Даймонд Альянс» () щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.01.2014 по 31.01.2014 року.»,

- ТОВ «ГОЛДСТРІМ КОНСАЛТ» (), знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві: акт від 28.03.2014р.№947/26-55-22-07/38651047 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ГОЛДСТРІМ КОНСАЛТ» () за січень 2014року.»

- ТОВ "КАРТАЛ ГОЛД" (код за ) знаходиться на обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києва: акт від 20 .03.2014р. №146/26-56-22-01-03/37972852 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "КАРТАЛ ГОЛД" (код за ) щодо господарських взаємовідносин із ТОВ «ЮРАЙ» (код за ) за період з 01.01.2014 по 31.01.2014»

При цьому, суд звертає увагу, що вказаними актами не досліджувалася діяльність позивача та не було встановлено порушення законодавства саме позивачем, а встановлено виключно неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «Бізнес - Бенефіт», з його контрагентами.

Окрім того, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити жодних висновків про господарські операції, оскільки таким актом лише документується факт неможливості проведення зустрічної звірки.

Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Також, не можуть слугувати належними доказами висновки податкового органу, що отримані в результаті здійснення кримінального провадження №0000093 від 01.07.2014 за фактом пособництва в ухиленні від сплати податків у значних розмірах невстановленими особами, які використовують ТОВ «Бізнес-Бенефіт», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.212 КК України та № 0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2014 року, оскільки дані справи ще розслідуються та жодних вироків по даних справах судами не виносились.

Відтак, посилання на вищевказані кримінальні провадження та обставини які були в них зясовані не можуть бути приюдицією у формуванні висновків продаткового органу про наявність порушень ТОВ «Компанія-Інтергал» п.185.1, ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), занижено податок на додану вартість на суму 25 650 395 грн. що відповідно до вимог п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), підлягає відображенню в Декларації з податку на прибуток за 2014 рік вартість оприбуткованих ТзОВ «Компанія Інтергал» від невстановлених осіб нафтопродукти в кількості 12 886,723 тонн за січень-лютий 2014 року на загальну суму 153 071 973,76 грн. оскільки вирок по даних провадженнях не винесений.

Що, стосується посилання податкового органу на Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.14 р. по справі № 761/23976/14-к в якій начебто директора ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину. То дану ухвалу не можна розцінювати як преюдиційну обставину для встановлення порушення, оскільки в даній ухвалі не вказано та не доведено вину директора ТОВ «Бізнес-Бенефіт». Вищевказана ухвала зазначає лише те, що директор ТОВ «Бізнес-Бенефіт» звинувачується у вчиненні кримінально-караного діяння передбаченого ч.1 ст.205 КК України.

Директора ТзОВ «Бізнес-Бенефіт» ОСОБА_6 був звільнений від кримінальної відповідальности за процесуальними обставинами на підставі ст..49 КК України.

При розгляді даної справи матеріали кримінального провадження не досліджувались та правова оцінка судом їм не надавалася, що в свою чергу виключає їх правове застосування при встановлені винуватості ТОВ «Компанія-Інтергал» у порушеннях визначених у ОСОБА_7.

Відповідно до ст.. 72 КАС України тільки вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відтак, при складанні акту перевірки податковим органом використано необґрунтовані і непідтверджені дані, а також суб'єктивні припущення, які не мають підтверджуючих належних доказів та належного обґрунтування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій між ТОВ «Компанія - Інтергал» та ТОВ «Бізнес - Бенефіт», суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що податкові накладні отримані позивачем від ТОВ «Бізнес -Бенефіт», оформлені у відповідності до вимог п. 201.1 Податкового кодексу України і містять необхідні реквізити, передбаченіПодатковим кодексом України.

У матеріалах справи відсутні докази щодо визнання недійсним в установленому порядку вищевказаних договорів та порушення законодавства України в момент складання наявних у позивача податкових накладних. Водночас зібраними у справі доказами підтверджується реальність господарських операцій позивача, а відтак спростовуються висновки акта перевірок про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Також, судом встановлено порушення відповідача при розгляді скарги позивача на оскаржуване податкове повідомлення рішення, а саме встановлено, що 26.02.2015 року ТОВ «Компанія-Інтергал» у відповідності із ст.. 56 ПКУ у Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, надіслано скаргу на податкове повідомлення-рішення №/2285 від 16 лютого 2015 р. (факт надіслання скарги підтверджується квитанцією поштового відділення ВПЗ Львів-Поштамт м. Львів, вул. Словацького, 1 від 26.02.2015 р з описом вкладення цінний лист, що додається).

03.03.2015 року Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників вищевказану скаргу отримало до розгляду (вхідний реєстраційний номер 5146/10).

Відповідно до п.8 ст. 56 ПКУ - Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Коментуючи вищенаведену норму Податкового кодексу України випливає, що Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників отримавши скаргу 03.03.2015 р., зобовязане було надіслати ТОВ «Компанія-Інтергал» вмотивоване рішення про розгляд поданої скарги не пізніше 24.03.2015 року.

Відповідно до п.9 ст. 56 ПКУ - Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 8/56 цієї статті.

Рішення про продовження строку розгляду скарги, Податковий орган ТОВ «Компанія Інтергал» не надсилав та жодним чином не повідомляв про його прийняття.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Жодних доказів які б спростовували вищезазначені обстависи відповідач суду не надав.

Враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку про те, що відповідач на підставі п.8,9 ст. 56 Податкового кодексу України, зобовязаний був податкове повідомлення-рішення №/2285 від 16 лютого 2015 р. скасувати.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність виставлених податкових повідомлень-рішень відповідач не довів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 487,20 грн, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № /2285 від 16 лютого 2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інтергал» (м. Львів, пл. Старий Ринок, 8; ) 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 17.07.2015 року.