Справа № 808/3096/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" липня 2015 р. справа № 808/3096/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М. Чумака С. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 808/3096/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізької області про визнання протиправними дій та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації та стягнення переплати ввізного мита, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2014 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізької області, Запорізької митниці Міндоходів та, з урахуванням вимог уточненого позову, поданого 15.04.2015 року, просило визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2013/000669/2 від 18.11.2013 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2013/00731 від 18.11.2013 року за ВМД № 112030000/2013/023985; стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» переплату ввізного мита у сумі 11835,26 грн..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2013/000669/2 від 18.11.2013 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2013/00731 від 18.11.2013 року за ВМД № 112030000/2013/023985; стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита у сумі 11835,26 грн..

Відповідач - Запорізька митниця Міндоходів, не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача подав до суду письмове заперечення на апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів, в якому просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення, а також подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області подав до суду письмове клопотання, в якому просив суд розглянути справу за наявними матеріалами в справ за відсутності представника Головного управління.

За нормами п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» є юридичною особою, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (), місцезнаходження товариства: 69008, Запорізька область, м.Запоріжжя, Південне шосе, 81 ( а.с.20 т.1).

Відповідач Запорізька митниця Міндоходів є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізької області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів згідно з Бюджетним кодексом України та Податковим кодексом України.

26.03.2013 року між ПАТ «Дніпроспецсталь» (покупець) і "LintorferEisegiessereiGmbH" (виробник-продавець) було укладено контракт №13130290, за яким продавець зобовязався поставити позивачу товар відповідно до специфікації на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно специфікації позивачем до митного органу 14.11.2013р. подана вантажна митна декларація №112030000/2013/023985.

Відповідно до даної ВМД платежі ввізного мита повинні становити - 75 549,25 грн., що відображено в гр. 47 «Нарахування платежів» декларації.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані:

- зовнішньоекономічний договір № 13130290, специфікація № 2 від 19.06.2013 року, специфікація № 3 від 12.09.2013 року, лист № 213-1656, лист № 11/2496,

- інвойс № 41.420, інвойс № 41.421 від 22.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.510 від 22.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE71E3,

- інвойс № 41.422, інвойс № 41.423 від 22.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.511 від 22.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE25E6,

- інвойс № 41.430, інвойс № 41.431 від 23.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.515 від 23.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE93E6,

- інвойс №40.432, інвойс № 41.433 від 23.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.516 від 23.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE35E9,

- інвойс №40.460, інвойс № 41.461 від 29.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.533 від 29.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE75E4,

- інвойс №40.462, інвойс № 41.463 від 29.10.2013 року, DELIVERY-NOTE № 27.534 від 29.10.13 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, CMR, експертна декларація № MRN 13DE22E0, та інші документи, зазначені у гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6.

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару форми ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 2 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару; документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності:

1. в наданих для митного, оформлення копіях документів до контракту від 26.03.2013 року № 13130290, додатку № 1 специфікації 3 від 12.09.2013 року, додатку № 1 специфікації 2 від 19.06.2013 року, в оригіналах інвойсів, копії калькуляції - різці підписи уповноважених осіб, яких до того ж неможливо ідентифікувати;

2. копія останньої сторінки контракту від 26.03.2013 року № 13130290 недоброякісна та не придатна для використання в роботі (неможливо ідентифікувати печатки та підписи продавця та покупця);

3. відбиток печатки уповноваженої особи в копії додатку № 2 від 19.06.2013 року № 1 недоброякісний та не придатний для використання в роботі.

4. в CMR № 315436, 013259, 012416, 310015, 315421, яка по суті є документом, що підтверджує укладання договору міжнародного перевезення - відсутні умови поставки товару;

5. сумніви щодо дійсності копії листа від 24.06.2013 року ціни закупочної на скрап.

Враховуючи вищевказані розбіжності органом доходів і зборів зазначено вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно ч. 3 ст. 53 МК України:

1. виписку з бухгалтерської документації;

2. каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини,про що письмово зазначено на зворотному боці декларації митної вартості.

Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст.53 МКУ, про що свідчать відповідні відмітки на зворотному боці декларації митної вартості ДМВ-1.

Із повідомленням митного органу про необхідність подання додаткових документів, представник декларанта був ознайомлений 14.11.2013 року.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів 18.11.2013 ПАТ «Дніпроспецсталь» повідомило, що:

- в якості виписки з бухгалтерської інформації було надано інвойси та відвантажувальні відомості. Іншої бухгалтерської інформації виробник немає, оскільки використовує лише 2 вищевказаних документи в своєму діловодстві;

- в якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару в пакеті для митного декларування бала надана Калькуляція вартості виливниць вх. № 145 від 09.09.2013 року, що була надана виробником „LintorferEisengiessereiGmbH". Прайс-листів компанія немає, оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни;

- в якості висновку про вартісні характеристики товару, надаємо висновок Державного підприємства «Держзовнішінформ» №9/579 від 15.11.2013 року, яка є спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно з законодавством.

Також декларант повідомив митний орган про те, що ним надані всі наявні в нього документи, інші документи надаватися не будуть.

18.11.2013 року митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000669/2, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом - 1,33 EUR за кілограм.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути заснований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Декларантом не подано документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання документів, що підтверджують митну вартість. Як зазначено у рішенні, з декларантом проведено процедуру консультацій, під час яких митним органом і декларантом здійснено обмін наявною у кожного інформацією. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку із відсутністю інформації щодо вартістю ідентичним та подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартої на основі віднімання вартості не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає даних за ціною одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на територію України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

За результатами проведеної консультації митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням резервного методу згідно з вимогами ст. 64 Митного кодексу України згідно із наявною у митного органу інформації щодо раніше визначених митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 1,33 EUR за кілограм для товару № 1 (МД № 112030000/2013/0021856 від 13.09.2013 року, МД №11203000/2013/020046 від 11.10.2013 року).

У оформленні МД № 112030000/2013/023985 було відмовлено та складена Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.11.2013 року № 112030000/2013/00731. У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано те, що митним органом проведене коригування митної вартості та винесене відповідне рішення, що вимагає внесення змін до ВМД.

Позивач подав митному органу нову митну ВМД від 18.11.2013 року № 112030000/2013/024167, яку прийнято до митного оформлення, про що свідчить проставлений на ВМД штамп «Під митним контролем». Платежі ввізного мита за ВМД № 112030000/2013/024167 склали 87 384,51 грн..

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку обєктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові пояснення причин їх ненадання. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.

При митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, натомість, митним органом безпідставно здійснено коригування митної вартості та застосовано шостий (резервний) метод визначення митної вартості товару, тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України прийняті необґрунтовано, всупереч вимогам діючого законодавства, та є таким, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що розвязання судом питання про стягнення надмірно сплаченої суми ввізного мита, фактично буде визначенням митної вартості ввезеного товару, а у відповідності до діючого законодавства України, суд не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачені платежі з такої вартості, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

В частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення надмірно сплаченої суми ввізного мита рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та митним органом з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - МК України).

Відповідно до ст.49 МК України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобовязання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобовязаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів у п. 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» мотивоване тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Отже, митниця може витребувати, а декларант зобовязаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Колегія суддів зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку обєктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові поясненням причин їх ненадання. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.

З урахуванням викладених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на вимогу митного органу та згідно Митного кодексу України щодо поставки вищевказаного товару згідно специфікацій 2, 3 до контракту, позивачем надані обґрунтовані пояснення з підстав не надання витребуваних документів, у звязку з чим вважає, що ПАТ «Дніпроспецсталь» на вимогу Запорізької митниці надані всі документи, можливість надання яких обєктивно існувала у позивача на час витребування митницею, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 57 МК України, у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

За змістом ст. 57 МК України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 62, або обчислена відповідно до вимог статті 63 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Так, в рішенні про коригування митної вартості товарів № 112030000/2013/000669/2 від 18.11.2013 року зазначено, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи містять розбіжності, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Також зазначено, що митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно із наявною у митного органу інформації щодо раніше визначених митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 1,33 EUR за кілограм для товару №1 (МД №112030000/2013/0021856 від 13.09.2013 року, МД №11203000/2013/020046 від 11.10.2013 року). При визначені митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та застосовано метод № 6.

Разом з цим, судом першої інтанції встановлено, що митна вартість товару за МД № 112030000/2013/0021856 від 13.09.2013 року, МД № 11203000/2013/020046 від 11.10.2013 року, на які послався митний орган при прийнятті оскаржуваного рішення, також були визначені митним органом за шостим методом. При цьому, вказані рішення митного органу про коригування митної вартості товарів також були оскаржені позивачем в судовому порядку, та скасовані відповідними рішеннями суду, що апелянтом в скарзі не заперечувалось та не спростовувалось.

Крім того, заявлена позивачем при митному оформленні товару митна вартість відповідає рівню імпортних цін, яка зазначена у листі Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 10.09.2013 року № 9/449.

Згідно з ч. 12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, натомість, митним органом безпідставно здійснено коригування митної вартості та застосовано шостий (резервний) метод визначення митної вартості товару, тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України прийняті необґрунтовано, всупереч вимогам діючого законодавства, та є таким, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Запорізькою митницею Міндоходів не доведено правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2013/000669/2 від 18.11.2013 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2013/00731 від 18.11.2013 року за ВМД № 112030000/2013/023985.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 808/3096/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 808/3096/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Судді: М.М.Гімон

ОСОБА_1