Справа № 2а-6319/11(2-а/185/272/14)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2015 рокусправа № 2а-6319/11(2-а/185/272/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Павлоградської міської ради

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення, зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення, зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки, в якому просив суд визнати рішення Павлоградської міської ради № 21-3/VI від 21.12.2010 року, в частині відмови позивачу в продовженні строку дії договору оренди земельної ділянки № 94 від 01.09.2005 року та визнання договору оренди земельної ділянки площею 0,0067 га, розташованої за адресою: м. Павлоград, вул. К.Маркса (р-н кафе "Вечірнє"), таким, що втратив чинність, недійсним; зобов'язання відповідача прийняти рішення про продовження договору оренди земельної ділянки від 01.09.2005 року № 94, укладений між позивачем та Павлоградською міською радою Дніпропетровської області; зобов'язання відповідача продовжити договір оренди земельної ділянки від 01.09.2005 року № 94, укладений між позивачем та відповідачем, шляхом укладання додаткової угоди на той же самий строк.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору оренди земельної ділянки від 01.09.2005 року, укладеного з відповідачем по справі, позивачу було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0067 га, кадастровий номер - :02:026:0069, строком на один рік. Строк дії даного Договору оренди неодноразово пролонговувався. Останній раз строк дії Договору оренди було продовжено 05.12.2007 року на три роки, тобто до 05.12.2010 року, про що сторонами договору було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки № 94 від 01.09.2005 року. Відповідно до п. 1 даного Договору Павлоградська міська рада на підставі рішення 30 сесії IV скликання за № 618 від 02.08.2005 року надала, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування торговельного павільйону _ УКЦВЗ -1.11.6 (інша комерційна діяльність), яка знаходиться: м. Павлоград, вул. К.Маркса (р-н кафе "Вечірнє"). Строк дії даного Договору, згідно п. 7, становив 1 рік. За умовами договору позивач мав переважне право на його поновлення, повідомивши власника не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії. Позивач своїм правом скористався, повідомив Павлоградську міську раду про бажання поновлення договору оренди землі, який відповідач отримав 19.10.2010 р. Рішенням відповідача від 21.12.2010 р. позивачу було відмовлено у подовженні строку дії договору оренди земельної ділянки, у зв'язку з підготовкою земельної ділянки на розі вул. ОСОБА_4 для продажу з аукціону. Вирішено здійснити заходи щодо демонтажу торговельного павільйону до 01.04.2011 р. Договір оренди, укладений із позивачем, вирішено вважати таким, що втратив чинність.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п.п.8.1. п.8 рішення Павлоградської міської ради від 21.12.2010 року № 21-3/УІ, в частині відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в продовжені строку дії договору оренди земельної ділянки від 01.09.2005 року № 94 та визнання договору оренди земельної ділянки площею 0,0067 га, розташованої за адресою: м. Павлоград, вул. К.Маркса (р-н кафе "Вечірнє"), таким, що втратив чинність. Визнано протиправними та скасовано п. 9 у частині п.8.1. рішення Павлоградської міської ради від 21.12.2010 року № 21-3/УІ, про здійснення заходів щодо демонтажу торгівельних павільйонів до 01.04.2011 р. Зобов'язано Павлоградську міську раду винести на розгляд на пленарному засіданні сесії Павлоградської міської ради питання щодо укладання договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,0067 га, кадастровий номер - :02:026:0069 з ОСОБА_3 з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивачем не порушувались обов'язки за договором оренди, позивачем було своєчасно подано заяву про продовження строку дії договору оренди у передбачені законодавством строки, позивач продовжує користуватись земельною ділянкою та листа-повідомлення про заперечення у поновленні строку договору оренди від орендодавця не отримував

Не погодившись з постановою суду, відповідачем (Павлоградською міською радою) подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянуто за правилами КАС. Зазначає правову позицію ВСУ з цього приводу. Вважає, що даний спір слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Позивачем надано до апеляційного суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позивач добросовісно виконував свої зобов'язання за договором оренди земельної ділянки та продовжує користуватися земельною ділянкою, на якій побудовано торговельний павільйон.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Павлоградської міської ради 30 сесії IV скликання № 618 від 02.08.2005 року між позивачем та Павлоградською міською радою 01.09.2005 р. року було укладено договір оренди земельної ділянки. Договір укладено строком на 1 рік. Орендар має переважне право на його поновлення, письмово повідомивши орендодавця не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії. 19 жовтня 2010 року позивач повідомив Павлоградську міську раду про бажання подовжити строк дії договору оренди землі, проте рішенням відповідача № 21-3/УІ від 21.12.2010 року (п.8.1) фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 відмовлено в продовжені строку дії договору оренди земельної ділянки.

Натомість, з позицією суду першої інстанції про можливість задоволення позову колегія суду апеляційної інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В постанові суду першої інстанції вказано, що даний спір необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства як визначено ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 року та 30.10.2014 року у даній справі, які набрали законної сили.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може не взяти до уваги Постанови Верховного Суду України від 09.12.2014 року справа №21-308а14; від 11.11.2014 року справа № 21-493а14, в яких зазначено, що за змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин. У відносинах які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі субєкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій. Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС. У разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичної чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду України від 16.12.2014 року у справі №21-544а14, в якій Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, висловили правову позицію з розгляду подібних спорів, а саме: спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

У справі, що була розглянута Павлоградським міськрайонним судом, Павлоградська міська рада як власник землі, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб'єкт владних повноважень - Павлоградська міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала. Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Згідно ч.1, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних правлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта ладних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа, інший суб'єкт при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір, який виник у даній праві, (продовження строку дії договору оренди земельної ділянки, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, укладання додаткової угоди) є спором про право, який слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 203, 205, 206 КАС України, суд, --

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Павлоградської міської ради про визнання незаконним рішення, зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2015

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна