Справа № 804/7788/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/7788/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, в якому просить: визнати дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 протиправними; касувати постанову ВП №47007364 про відкриття виконавчого провадження від 25 березня 2015 року, винесену державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_2, зобовязати відділ Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ винести постанову, якою скасувати постанову ВП№47007364 від 25.03.2015 року, винесену державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 про арешт рухомого майна боржника: ОСОБА_3 (код: НОМЕР_1, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 22) та оголошення заборони на його відчуження.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена із порушенням вимог законодавства, що призвело до незаконного арешту майна та оголошення заборони на його відчуження.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у запереченнях та просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 07 травня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було сформовано вимогу №Ф-591 про сплату недоїмки ОСОБА_3.
10 жовтня 2013 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання вимоги №Ф-591 від 07.05.2013 року про стягнення недоїмки у розмірі 5 596,45 грн.
27 лютого 2015 року на адресу Управління Пенсійного фонду України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа вимоги №Ф-591 від 07.05.2013 про стягнення боргу в розмірі 5 596,45 грн з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.
Матеріалами справи підтверджується, що 24 березня 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подало до Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ заяву про примусове виконання вимоги Ф-591 від 07.05.2013 року.
25 березня 2015 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_4 винесена постанова ВП №47007364 про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги №Ф-591 від 07.05.2013 року.
02 квітня 2015 року в зв'язку з тим, що боржником виконавчий документ у встановлений термін добровільно не виконаний, державний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 546,04 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами України.
В ході судового розгляду позивач зазначив, що у державного виконавця Саксанського ВДВС Криворізького МУЮ не було наданих законом повноважень, оскільки повний перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою визначений статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження», до якого не відноситься вимога про сплату боргу, оскільки вона не є рішенням органу державної влади, виконання якого за законом покладено на державну виконавчу службу.
Суд критично ставиться до такого висновку позивача з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Згідно з статтею 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.
З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умові порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збіг ведення обліку.
Згідно абз. 5 п. 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страві внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.
Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосуванню фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій; територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу,прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення,згідно з яким видано документ; 3)повне найменування(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника,їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.
Дослідивши вимогу №Ф-591 від 07 травня 2013 року, суд встановив, що у вимозі не зазначено дату набрання законної сили рішенням.
Оскільки вимога про сплату недоїмки №Ф-591 не відповідає критеріям, встановленим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку про протиправність дій державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 та про необхідність скасувати постанову ВП№47007364 про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2015 року, винесену державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2
Щодо вимоги позивача зобовязати відділ Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ винести постанову, якою скасувати постанову ВП№47007364 від 25.03.2015 року, винесену державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 про арешт рухомого майна боржника: ОСОБА_3 (код: НОМЕР_1, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 22) та оголошення заборони на його відчуження суд зазначає, що із системного аналізу положень ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, що кореспондуються з приписами ч. 1 ст.2 та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим - мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що з приписів перелічених норм права вбачається неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.
Зі змісту рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.
Тому, в даному випадку, питання про винесення постанови, якою скасовується постанова ВП№47007364 від 25.03.2015 року, віднесено виключно до компетенції відповідача та не входить до компетенції суду, а тому позовні вимоги про зобовязання Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ винести постанову, якою скасувати постанову ВП№47007364 від 25.03.2015 року, винесену державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_2 про арешт рухомого майна боржника: ОСОБА_3 (код: НОМЕР_1, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 22) та оголошення заборони на його відчуження є такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 липня 2015 року

Суддя ОСОБА_7