Справа № 823/1721/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 липня 2015 року справа № 823/1721/15

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Христинівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2015 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить:

- визнати дії співробітників Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області протиправними;

- визнати бездіяльність співробітників Христинівського РВ УМВС України у Черкаській області протиправною.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам статті 106 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, зміст адміністративного позову це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. Частина четверта статті 105 КАС формулює позовні вимоги, що можуть становити зміст адміністративного позову. За своєю суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

Положенням пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України визначена вимога до позовної заяви, яка передбачає необхідність зазначення позивачем змісту позовних вимог згідно з частинами четвертою і пятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Позовна заява повинна містити інформацію про те, які саме права, свободи або інтереси, на думку позивача, було порушено рішенням, діями (бездіяльністю) органу владних повноважень.

Дії субєкта владних повноважень активна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб (наприклад, дії щодо вилучення майна, затримання особи тощо). Бездіяльність субєкта владних повноважень пасивна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, ненадання допомоги працівниками міліції, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо).

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідач це субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача ( пункт 9 частина 1 статті 2 КАС України).

У позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 КАС України щодо кожного з відповідачів і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Так, в своїх позовних вимогах позивач просить визнати дії співробітників Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області протиправними та визнати бездіяльність співробітників Христинівського РВ УМВС України у Черкаській області протиправною, однак не конкретизує яких саме співробітників. Не вказано у чому саме полягає протиправність дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, не наведено правового обґрунтування та доказів на підтвердження цих обставин. Відсутні будь-які доводи стосовно допущення суб'єктами владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено у чому полягає порушення їх прав, свобод та інтересів відповідними суб'єктами, не надано докази (або не зазначено причини неможливості їх подання) на підтвердження їх порушених прав з боку відповідачів, саме при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Суддя зазначає, що у позовних вимогах не конкретизовано, які саме та від якої дати дії, рішення, бездіяльність необхідно визнати протиправними. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв'язку із змістом позовних вимог (з предметом позову).

Слід звернути увагу позивача на те, що захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland) сформульовано правову позицію: «Конвенція гарантує не теоретичні та ілюзорні права, а права, що мають практичний вплив і є ефективними». Держава не може обмежуватися пасивною роллю та «не можна проводити розмежування між діями та бездіяльністю». ЄСПЛ у справі Рис проти Сполученого Королівства (Rees v. the United Kingdom) зазначив, що при визначенні того, чи існують у певному конкретному випадку позитивні зобовязання держави, «необхідно зважати на справедливий баланс, що повинен бути встановлений між загальними інтересами суспільства та інтересами особи», додавши, що «пошук такого балансу властивий Конвенції у цілому». Зобов'язання не тлумачаться таким чином, щоб покладати на органи державної влади рішення нездійсненних або невиправдано важких завдань.

Положення статті 21 і статті 22 Конституції України гарантують, що держава зобовязана забезпечити кожному можливість відстоювати свою точку зору, свої права у суперечці з будь-якими органами і службовими особами, у тому числі тими, які здійснюють досудове розслідування. Процесуальний порядок такого оскарження дозволяє громадянам реалізовувати свої права у межах кримінального судочинства.

Положенням пунктів 2, 3 частини 1 статті 106 КАС України визначені вимоги до позовної заяви, які передбачають необхідність зазначення ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

В порушення наведених положень КАС України у позовній заяві не зазначено номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти відповідачів, не вказано чи такі відомі.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 99 КАС України).

Водночас, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не можливо встановити, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та чи з поважних причин пропустив термін звернення до суду.

Тому, суд вважає за необхідне зобовязати позивача надати суду докази щодо часу, коли він дізнався про порушення своїх прав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.106 КАС України, що має наслідком на підставі ч.1 ст.108 КАС України залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 106, 108 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Христинівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 24 липня 2015 року для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви, шляхом подання Черкаському окружному адміністративному суду оригіналу позовної заяви, приведеної у відповідність до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 106 КАС України та її копії для відповідача.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко