Справа № 483/359/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. Справа № 483/359/15-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Медюк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, третя особа Орган опіки та піклування ОСОБА_1 міської ради, про визнання неправомірної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, третя особа Орган опіки та піклування ОСОБА_1 міської ради, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати випускниці з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги та зобов'язати його нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, у розмірі 6716 грн.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано бездіяльність ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступеню Миколаївської обласної ради щодо невиплати випускниці з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_2, одноразової грошової допомоги - неправомірною.

Зобов'язано ОСОБА_1 загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступеню Миколаївської обласної ради нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_2, в розмірі 6716 (шість тисяч сімсот шістнадцять) гривень.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 народилася 02 травня 1997 року, її батьками є батько ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 13 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської від 16 вересня 2005 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позбавлені батьківських прав стосовно своїх неповнолітніх дітей, серед яких донька ОСОБА_2 з передачею дітей на піклування Органу опіки та піклування.

08 серпня 2009 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 травня 2010 року ОСОБА_4 1-ФП № 119803.

ОСОБА_2 з 12 лютого 2014 року по 12 вересня 2014 року навчалася в ОСОБА_1 загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради та знаходилась на повному державному забезпеченні, що підтверджується копією довідки від 23 лютого 2015 року №152.

З копії наказу директора ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, від 09 вересня 2014 року №57/агп та копії відомості про виплату грошей за вересень 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 надано грошову допомогу та виплачено 1000 грн.

Наказом директора ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради від 12 вересня 2014 року №39/ру, ОСОБА_2 відраховано зі складу учнів 10 класу до комунального вищого навчального закладу «Надбузький професійний аграрний ліцей» (філія) для подальшого навчання.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з наявності у ОСОБА_5 права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, визначеному Законом України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а тому відмова відповідача у проведенні виплат у повному обсязі є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з вище вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про відмову у задоволенні позову судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та застосовані норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV (далі-Закон) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

У відповідності до ст.8 Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до вимог ч.7 ст.8 вказаного Закону випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом. При цьому, обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів встановлено незалежно від їх працевлаштування.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей позбавлених батьківського піклування до 18 років, в тому числі ОСОБА_2 при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при нарахуванні та виплаті допомоги ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн. вони керувався п.13.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року №226.

Як встановлено в п.1 п.13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року №226, дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до положень ст.25 Закону, порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст.ст.25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, пунктом 2 прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає вищезазначений Закон.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністрація ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускнику школи-інтернату неправомірно керувалась п.1 п.13 Постанови Кабінету міністрів України «Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року №226 й безпідставно не нарахувала та не доплатила ОСОБА_2 грошову допомогу виходячи із встановленого Законом розміру 7716 грн., що з урахуванням проведених виплат складає 6716 грн., чим порушила її право на соціальний захист, а тому позов прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради - залишити без задоволення.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, третя особа Орган опіки та піклування ОСОБА_1 міської ради, про визнання неправомірної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: