Справа № 816/2233/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2233/15

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Іваненко С.А., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 ОДПІ звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з єдиного податку в розмірі 59668,03 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що за відповідачем зберігається відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_2 узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином; причин неявки представника в судове засідання відповідач не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надав.

Як визначено частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

При цьому, відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів, а також, беручи до уваги відсутність потреби у допиті свідка чи експерта, суд, в судовому засіданні 15 липня 2015 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець 14 листопада 2011 року та перебуває на податковому обліку в ОСОБА_1 ОДПІ з 15 листопада 2011 (а.с. 10), зареєстрована платником єдиного податку

Згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15 січня 2012 року, відповідач зареєстрований платником єдиного податку третьої групи спрощеної системи зі ставкою єдиного податку 5% доходу. Внаслідок несплати податкового боргу протягом двох послідовних кварталів, ФОП ОСОБА_2 виключено з Реєстру платників єдиного податку та з 01 січня 2015 року переведено на загальну систему оподаткування.

За даними контролюючого органу за відповідачем зберігається податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 59668,03 грн., що виник за наступних обставин.

ФОП Павленко подано до ОСОБА_1 ОДПІ податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця:

- за І квартал 2014 року (а.с. 16), у якій самостійно задекларовано суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, у розмірі 9479,19 грн.

- за півріччя 2014 року (а.с. 17), у якій самостійно задекларовано суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, у розмірі 10171,36 грн.

- за три квартали 2014 року (а.с. 18), у якій самостійно задекларовано суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, у розмірі 21236,64 грн.

- за 2014 рік (а.с. 19), у якій самостійно задекларовано суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, у розмірі 21072,88 грн.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Платник податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розділом ХІV Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою спеціальних податкових режимів.

Згідно з пунктом 296.3 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Відповідно до підпункту 296.5.3 пункту 296.5 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи-підприємці) у податковій декларації окремо відображають: обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

Пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Отже, сума несплаченого відповідачем податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 61960,07 грн. є сумою податкового боргу.

Заборгованість відповідача збільшилась за наслідками проведення контролюючим органом перевірки своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_2 за третій квартал 2013 року, результати якої оформлені актом перевірки від 05 серпня 2014 року № 1384/16-03-17-03/НОМЕР_1 (а.с. 25).

На підставі вказаного акта перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 серпня 2014 року № /10832 про застосування штрафу в розмірі 1202,93 грн. (10%) (а.с. 26), яке надіслано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням, проте залишилось неврученим адресату через закінчення терміну зберігання (а.с. 27).

Доказів сплати вказаної суми, скасування або невідповідності закону та фактичним обставинам податкового повідомлення-рішення від 09 серпня 2014 року № /10832 відповідачем не надано, а судом самостійно при виконанні приписів статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України у частині офіційного зясування всіх обставин у справі не встановлено.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень Податкового кодексу України ОСОБА_1 ОДПІ винесено податкову вимогу від 23 червня 2014 року № 4116-25/624, яку 18 серпня 2015 року вручено ФОП ОСОБА_2 особисто (а.с. 8).

Судом встановлено, що вищевказана податкова вимога ні в судовому, ні в адміністративному порядку платником податків не оскаржувалась.

За приписами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У звязку з несплатою відповідачем податкового боргу та його збільшенням, нові податкові вимоги на адресу платника податків не надсилались.

Відтак, станом на дату розгляду справи судом за ФОП ОСОБА_2 зберігається податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який з урахування наявної переплати та часткової добровільної сплати складає 59668,03 грн.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Внаслідок того, що відповідач станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 59668,03 грн. не сплатив, позовні вимоги позивача про стягнення коштів у розмірі 59668,03 грн. за податковим боргом визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти на погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 59668 (п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 03 (три) копійки на р/р 0008, одержувач: УК у м. Кременчуці/м. Кременчук/18050400, , банк одержувача: ГУДКС України в Полтавській області, МФО: 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.А. Іваненко