Справа № 804/7304/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 р. Справа № 804/7304/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Виробничо - комерційна фірма "Технократ" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Згідно висновків отриманого ПП «ВКФ «Технократ» акту №112/2202/36723863 від 16.01.2015 Нікопольської ОДПІ позаплановою виїзною документальною перевіркою підприємства встановлено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «ВКФ «Технократ» начебто занижено податок на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 16 757,55 грн.
Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.
Нікопольською ОДПІ запити на проведення зустрічних звірок з питань взаємовідносин з ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» за вересень 2014 року до Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області не направлялись, відповіді на такі запити Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області в Нікопольську ОДПІ - не надавались.
Позивач стверджує, що у Нікопольської ОДПІ для здійснення позапланової виїзної документальної перевірки ПП «ВКФ «Технократ» були відсутні визначені пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України обставини та підстави, тому як перевірки вищезазначеного суб'єкта ані Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, ані Нікопольською ОДПІ - не здійснювались, адже в отриманому підприємством позивача акті зроблене посилання лише про отримання Нікопольською ОДПІ від Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області довідки про результати зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, яка відповідно до абз.2 п.73.5 ст.75 Податкового кодексу України в будь-якому випадку не є перевіркою.
Крім того, в обґрунтування позивач зазначив, що Нікопольською ОДПІ не доведено, що придбані у ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» товарно-матеріальні цінності не були використані в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності ПП «ВКФ Технократ». Напроти, на сторінці 8 отриманого товариством акту перевірки відповідачем вчинено запис про використання отриманих від ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності ПП «ВКФ «Технократ».
З урахуванням вищенаведеного, висновок акту Нікопольської ОДПІ про порушення ПП «ВКФ Технократ» вимог ст.198 Податкового кодексу України є необґрунтованим та неправомірним. Усі податкові накладні, які підтверджують право ПП «ВКФ «Технократ» на задекларований товариством податковий кредит у зв'язку із здійсненням операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Маркетінгстар ЛТД», були надані Нікопольській ОДПІ в повному обсязі.
Також, в обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, адміністративний позов просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, надавши письмові заперечення, просив відмовити у їх задоволенні, та додатково пояснив, що перевіркою не підтверджено реальність отримання зазначених ТМЦ від ТОВ «Маркетінгстар ЛТД».
Згідно вказаної довідки ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.
Таким чином, у зв'язку з відсутністю ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» за податковою адресою та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Маркетінгстар ЛТД», відсутністю виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності та формуванням податкового кредиту не підтвердженого контрагентами-постачальниками, на ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за вересень 2014р., які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188, ст. 198 Податкового Кодексу.
Згідно п.2.2 договору на купівлю товарів №М/Т-1 від 29.08.2014 зазначено, що датою поставки товару та переходу права власності на товар до покупця є дата передачі продавцем і приймання товару покупцем за відповідними видатковими накладними.
Згідно п. 4.2.1 цього договору зазначено, що покупець зобов'язаний: прийняти товар за кількістю і якістю відповідно до чинного законодавства.
До перевірки не було надано сертифікати якості на отриману продукцію чи гарантійні листи.
У зв'язку з не можливістю встановити походження товару, неможливо підтвердити факт реальності придбання та транспортування товару, що в свою чергу ставить під сумнів сам факт такого отримання та транспортування товару.
В наданих до перевірки документах зазначається різна інформація щодо місця прийомки-передачі товару, а саме на ТТН зазначено:
Замовник/вантажоодержувач: ПП «ВКФ «Технократ».
Вантажовідправник: ТОВ «Маркетінгстар ЛТД».
Отримав водій експедитор - ОСОБА_6 (підпис). Відпуск дозволив - ОСОБА_7 (печатка та підпис):
Здав водій-експедитор - ОСОБА_6 (підпис), прийняв - директор ОСОБА_3 (печатка та підпис).
Тобто товар було відвантажено директором ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» - перевізнику - водієві-експедитору ОСОБА_8 в м. Києві.
У видаткових накладних зазначено:
місце складання - м. Вишгород (хоча товар було здано в м. Києві);
товар здав - директор ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» - ОСОБА_7;
товар прийняв - директор ПП «ВКФ «Технократ» - ОСОБА_3. згідно довіреності № 3 від 01.09.2014 р.
До перевірки надано Журнал реєстрації довіреностей, в якому вчинено запис від 01.09.2014 р. про видачу довіреності № 3 на директора ОСОБА_3 на отримання матеріальних цінностей від ТОВ «Маркетінгстар ЛТД», хоча фактично товар у ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» отримував не директор ПП «ВКФ «Технократ» - ОСОБА_3, а водій - експедитор ОСОБА_6
На підставі яких документів (довіреностей) йому було відвантажено товар - невідомо. Підтверджуючих документів щодо такого відвантаження в ході перевірки надано не було.
Крім того, у Договорі №Д/Т перевезення вантажів автомобільним транспортом від 27 серпня 2014 р. зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобовязання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником (відправником або одержувачем) вантаж (згідно із транспортною накладною) з місця відправлення, до пункту призначення, видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу.
Окрім безпосереднього здійснення перевезення перевізник відповідає за безпеку доставки товару.
До обовязків перевізника належать визначити типи та кількість автомобілів, необхідних для перевезення вантажу, визначеного цим договором.
До обовязків замовника належать заздалегідь замовити заявку перевізнику на доставку вантажу з пункту навантажування до пункту доставки вантажу.
Однак, до перевірки не було надано заявок наданих ПП «ВКФ «Технократ» перевізнику щодо замовлення транспорту.
Згідно акту №01/09 про прийняття-передачі виконання робіт від 01.09.2014 р. зазначено, що вартість робіт становить 3415,00 грн. без ПДВ. При цьому вказана сума не покриває фактичних витрат на ПММ, оплату праці водія та частину вартості транспортного засобу у вигляді амортизації (зносу) при виконанні даних послуг, що ставить під сумнів сам факт надання таких послуг.
Аналізом системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ІС «Податковий блок» по ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» (код 39247427) за вересень 2014 р. та аналізом додатку №5 (розділ «податкові зобов'язання») до декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», поданої посадовою особою ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» (код 39247427), за період вересень 2014р., встановлено взаємовідносини та розбіжності з контрагентами, а саме 83 підприємства.
При проведенні вибіркового аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних», встановлено, що контрагенти-покупці здійснювали придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Маркетінгстар ЛТД».
Номенклатура реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об'єму господарської діяльності однією людиною без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступне.
Згідно висновків вищевказаного акту перевіркою встановлено порушення ПП «ВКФ «Технократ» п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся на загальну суму 16 757,55 грн., в тому числі: вересень 2014 року 16 757,55 грн.
Відповідно до акту №112/2202/36723863 від 16.01.2015 р. позаплановою виїзною документальною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «ВКФ «Технократ» занижено податок на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 16 757,55 грн.
Відповідно до вказаної довідки ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Таким чином, у зв'язку з відсутністю ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» за податковою адресою та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Маркетінгстар ЛТД», відсутністю виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності та формуванням податкового кредиту не підтвердженого контрагентами-постачальниками, на ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за вересень 2014 р., які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188, ст. 198 Податкового Кодексу.
Також у акті перевірки зазначено, що у наданих на перевірку документах, складених на виконання договору №М/Т-1 від 29.08.2014 року, зазначається різна інформація щодо прийому-передачі товару.
Судом встановлено, що позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Маркетінгстар ЛТД».
Зокрема між ТОВ «Маркетінгстар ЛТД» (продавець) та ПП ВКФ «ВКФ «Технократ» (покупець) було укладено договір №М/Т-1 від 29.08.2014 року.
Згідно п. 1.1 вказаного договору з метою здійснення господарської діяльності продавець зобов'язується поставити покупцю товар за асортиментом, в кількості, за ціною, в строки і на умовах згідно з цим договором, а покупець прийняти і оплатити її в термін, зазначений в п.3.1 договору.
Постачання товару за асортиментом, в кількості, за ціною, в строки і на умовах згідно з цим договором визначається та здійснюється за видатковими накладними, податковими накладними і рахунками.
Купівля товару здійснюється в погодженні сторонами строки.
Орієнтована загальна вартість товару по договору складає 500 000,00 грн., в тому числі ПДВ. Фактична вартість товару по договору відповідає сумі всіх підписаних видаткових накладних по даному договору.
Товар за цим договором, реалізується Покупцю за цінами, на умовах та способом, визначеними та погодженими сторонами. Ціна на товар встановлюється з моменту укладання Договору та може змінюватися за погодженням сторін.
Датою поставки товару та переходу права власності на товар до Покупця є дата передачі Продавцем і приймання товару Покупцем за відповідними видатковими накладними.
Згідно п. 4 договору продавець зобов'язаний:
поставити товар в термін, погоджений сторонами договору;
надати покупцю в день поставки товару: накладну, рахунок, податкову накладну.
Покупець зобов'язаний:
прийняти товар за кількістю і якістю відповідно до чинного законодавства.
сплатити вартість товар на визначених умовах цього договору.
Згідно рахунків було поставлено товар, а саме: циліндр базальтовий, кожух сталевий оцинкований, проволока вязальна, саморіз, повітропровід з оцинкованої сталі, фасонні вироби з оцинкованої сталі.
На виконання вказаного договору були складені рахунки №109/106, 109/107 від 01.09.2014 року, видаткові накладні №109/106 на суму 44 610,14 грн., в т.ч. ПДВ - 7 435,02 грн., 109/107 на суму 55 935,18 грн., в т.ч. ПДВ - 9 322,53 грн. а також податкові накладні.
Перерахування коштів підтверджується платіжними дорученнями №66 від 13.10.2014 на суму 6 033,00 грн.; №70 від 12.11.2014 на суму 49 902,18 грн.; №71 від 12.11.2014 на суму 44 610,14 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Положення Податкового кодексу України не пов'язують право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість із фактом підтвердження сплати податку контрагентом товариства по ланцюгу постачання, оскільки податковий кредит є коштами платника податку, які він сплатив продавцям (постачальникам) товарів (робіт, послуг) в ціні таких товарів (робіт, послуг). Порушення норм вказаного Кодексу контрагентом ПП «ВКФ «Технократ» породжує негативні наслідки безпосередньо для контрагента і не може впливати на права товариства.
Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту.
Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного, висновки акту Нікопольської ОДПІ про порушення позивачем вимог ст.198 Податкового кодексу України є необґрунтованим та неправомірним. Усі податкові накладні, які підтверджують право позивача на задекларований товариством податковий кредит у зв'язку із здійсненням операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Маркетінгстар ЛТД», містяться в матеріалах справи та надавалися на перевірку у повному обсязі.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Маркетінгстар ЛТД».
У зв'язку з цим суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 05.02.2015 року № НОМЕР_1.
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у розмірі 182,70 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 05.02.2015 року № НОМЕР_1.
Присудити з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Виробничо - комерційна фірма "Технократ" судові витрати у розмірі 182,70 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.
Повний текст постанови складено 17 липня 2015 року.
Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17 липня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1