Справа № 803/2637/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

"15" липня 2015 р. м. Київ К/800/29031/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції у Волинській області, третя особа - ПАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» про скасування пункту 5 вимоги, за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати пункт 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області від 05.08.2013 № 03-060-13-15/4748 в частині завищення ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» вартості робіт у сумі 119304,89 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року, позов задоволено частково. Скасовано пункт 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області № 03-060-13-15/4748 від 05.08.2013 в частині завищення ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» вартості робіт у сумі 105156,15 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державна фінансова інспекція у Волинській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що на виконання пункту 1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ у Волинській області на ІІ квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії, ревізійною групою Державної фінансової інспекції у Волинській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації за період з 01.08.2011 по 31.03.2013, за результатами якої складено акт № 060-28/007 від 08.07.2013 про виявлені порушення.

На цій підставі відповідачем складено вимогу № 03-060-13-15/4748 від 05.08.2013, у спірному пункті 5 якої від позивача вимагалось:

відобразити в обліку дебіторську заборгованість по розрахунках з підрядниками, яка фактично утворилася в результаті завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 264142,07 грн.:

- ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» на загальну суму 119304,89 грн., в тому числі: по будівництву загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів в с. Карпилівка Ківерцівського району Волинської області (друга і третя черги) на суму 89627,15 грн., по капітальному ремонту центральної районної лікарні в смт. Локачі на суму 15529 грн., по капітальному ремонту паталого-анатомічного корпусу бюро судово-медичної експертизи по вул. Стефаника, 3а в м. Луцьку на суму 9510,58 грн., по реконструкції дошкільного навчального закладу в с. Озютичі Локачинського району на суму 2382 грн., по капітальному ремонту обласної дитячої клінічної лікарні Волинського обласного територіального медичного об'єднання м. Луцьк 2256,16 грн.;

провести претензійно-правову роботу з контрагентами (підрядниками) щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт;

в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду, у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 КЗпПУ.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не у повному обсязі доведено правомірність оскаржуваного пункту вимоги, як того вимагає частина 2 статті 71 КАС України.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Так, згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону, згідно з яким Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній фінансовій інспекції надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За результатами аналізу наведених положень колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення (повернення коштів).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, судові рішення в частині задоволення позовних вимог про завищення ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» вартості робіт у сумі 105156,15 грн. підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Що стосується решти позовних вимог, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, проте з інших викладених судом касаційної інстанції вище підстав.

За змістом статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230, 231 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Рівненської міжрайонної державної фінансової інспекції задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року в частині позовних вимог про скасування пункту 5 вимоги № 03-060-13-15/4748 від 05.08.2013 в частині завищення ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» вартості робіт у сумі 105156,15 грн.

У задоволенні позову Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції у Волинській області, третя особа - ПАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» про скасування пункту 5 вимоги № 03-060-13-15/4748 від 05.08.2013 в частині завищення ПрАТ «Рембудуправління-Вишків АТ» вартості робіт у сумі 105156,15 грн. - відмовити.

В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: