Справа № 826/4327/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2015 року 13:55 № 826/4327/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної фінансової інспекції в м. Києві
доУкраїнського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі
простягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна фінансова інспекція в м. Києві (надалі - позивач або Держфінінспекція в м. Києві) з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі (надалі - відповідач або УДУФМТ), в якому просить:

- винести рішення щодо стягнення 8,83 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 66,94 грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- винести рішення щодо стягнення 55,96 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 218,30 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 461,79 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 8,53 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути бюджетне правопорушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності УДУФМТ, останньому було направлено вимогу від 04.11.2014 року №26-031-14-14/13385 про усунення порушень, виявлених ревізією, проте, за твердженням представника позивача, станом на момент звернення з даним позовом до суду дана вимога у повному обсязі УДУФМТ не виконана.

У судовому засіданні 14.05.2015 року до розгляду була прийнята заява позивача про уточнення позовних вимог від 14.05.2015 року, згідно позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- винести рішення щодо стягнення 8,83 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 62,09 грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- винести рішення щодо стягнення 55,96 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 218,30 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 461,79 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі усунути порушення на суму 8,53 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

У судове засідання 11.06.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, зазначивши, що станом на момент розгляду справи судом вимога від 04.11.2014 року №26-031-14-14/13385 в частині є виконаною, а в частині перебуває на стадії виконання.

Суд у судовому засіданні 11.06.2015 року на підставі положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Держфінінспекцією в м. Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в УДУФМТ за період з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року, за результатами якої складено акт від 06.10.2014 року №031-30/3094 (надалі - акт ревізії).

За результатами вищезазначеної ревізії на адресу УДУФМТ направлено вимогу від 04.11.2014 року №26-031-14-14/13385 про усунення порушень, виявлених ревізією (надалі - вимога), згідно якої встановлено, зокрема, наступне:

1.4 В порушення п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплат праці працівників установ», в період з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року безпідставно нараховано та виплачено надбавку за знання та використання в роботі іноземної мови на загальну суму 6,48 тис. грн. та, як наслідок, проведено перерахування ЄСВ на суму 2,35 тис. грн., чим завдано Університету матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 8,83 тис. грн. Вищевказане призвело до включення до розрахунку середньої заробітної плати сум нарахованої заробітної плати у завищеному розмірі, що призвело до недотримання вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 та зайвого нарахування та виплату Університетом відпускних на загальну суму 4,62 тис. грн. та відповідно проведено нарахування та плату ЄСВ у розмірі 1,68 тис. грн., чим завдано Університету матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 6,30 тис. грн. З огляду на зазначене, у вимозі УДУФМТ зобов'язано забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

1.5 В порушення п. 46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228, п. 2.1 розділу ІІ Порядку надання інших платних послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХIV, Університетом покрито за рахунок коштів спеціального фонду бюджету видатків сторонньої фізичної особи - ФОП ОСОБА_1 по спожитим нею комунальним послугам та енергоносіям на загальну суму 66,94 тис. грн., чим завдано Університету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму. З огляду на поновлення дебіторської заборгованості по бухгалтерському обліку Університету на вищезазначену суму, відповідача зобов'язано забезпечити її стягнення, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

1.6 Внаслідок недотримання вимог ст. 19, ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV та не проведення позовної роботи у визначені законодавством строки, Університетом фактично втрачено 3-х боржників у зобов'язаннях на загальну суму 55,96 тис. грн., що призвело до нанесення Університету матеріальної шкоди (збитків) на суму недоотриманих доходів у вигляді орендної плати у розмірі 55,96 тис. грн., з огляду на що перевіряючими зроблено висновок про зобов'язання забезпечення усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

1.7 В порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV, п. 2.1 розділу ІІ Порядку надання інших платних послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, п. 2.14 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, внаслідок надання в ревізійному періоді знижок з оплати за проживання в гуртожитку, Університетом недоотримано коштів від надання послуг з проживання на загальну суму 218,30 тис. грн., чим завдано останньому матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму. З огляду на зазначене, відповідача зобов'язано відобразити за даними обліку Університету дебіторську заборгованість на вищезазначену суму та забезпечити її стягнення, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

1.8 В порушення ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV, п. 2.1 розділу ІІ Порядку надання інших платних послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року №736/902/758, п. 2.14 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, внаслідок надання в ревізуємому періоді знижок з оплати за навчання Університетом недоотримано коштів від надання освітніх послуг на загальну суму 461,79 тис. грн., чим завдано останньому матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму, з огляду на що відповідача зобов'язано відобразити за даними обліку Університету дебіторську заборгованість на вищезазначену суму та забезпечити її стягнення, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України.

1.9 В порушення п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами і іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності» від 27.08.2010 року №796, в Університеті в період з 01.01.2013 року по 01.04.2014 року проводилося приймання кандидатських іспитів у аспірантів Університету з наданням знижки у розмірі 90 відсотків, що в результаті призвело до недоотримання коштів спеціальним фондом кошторису на загальну суму 8,53 тис. грн. В результаті вищевказаного порушення Університету завдано матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму. З огляду на зазначене зобов'язуємо відобразити за даними обліку Університету дебіторську заборгованість на вищезазначену суму та забезпечити її стягнення, в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи. В іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 с. 1166 Цивільного кодексу України.

1.10 Проведеними під час ревізії інвентаризаціями встановлено недостачу матеріальних цінностей та основних засобів у звільненої матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2 на загальну суму 89,63 тис. грн., що є порушенням вимог п. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV, п. 1.9 Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.06.2013 року №611. З огляду на зазначене, відповідача зобов'язано забезпечити проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважаючи вищезазначені положення вимоги невиконаними відповідачем у повному обсязі, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, є Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року №2939-ХІІ (надалі - Закон №2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону №2939 встановлено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011 (надалі - Положення №499/2011), таким органом є Держфінінспекція України.

Підпунктом 1 п. 4 Положення №499/2011 передбачено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль, у тому числі, за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №499/2011, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль, зокрема, шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у пп. 1 п. 4 цього Положення.

Разом з тим, Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (п. 7 Положення №499/2011).

У силу ч. 1 ст. 2 Закону №2939, у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (ч. 1 ст. 4 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №2939 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, орган державного фінансового контролю: 1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень; 2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому; 3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб; 4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Приписами п.п. 1, 7 та 10 ст. 10 Закону №2939 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що органу державного фінансового контролю надається, зокрема, право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В свою чергу, ч. 3 ст. 2 Закону №2939 передбачено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 (надалі - Порядок №550), визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Приписами п. 4 Порядку №550 встановлено, що інспектування Держфінінспекцією України здійснюється шляхом проведення планових та позапланових виїзних ревізій.

Згідно п. 35 Порядку №550, результати ревізії оформляються актом. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень (п. 46 Порядку №550).

При цьому, відповідно до п. 50 Порядку №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного та місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, Держфінінспекцією в м. Києві заявлено вимоги, які полягають у виконанні положень п.п. 1.4-1.10 вимоги, при цьому, п.п. 14.-1.9 останньої (позовні вимоги в частині винесення рішення щодо стягнення 8,83 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України; зобов'язання УДУФМТ усунути порушення на суму 62,09 грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України; винесення рішення щодо стягнення 55,96 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України; зобов'язання УДУФМТ усунути порушення на суму 218,30 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України; зобов'язання УДУФМТ усунути порушення на суму 461,79 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України; зобов'язання УДУФМТ усунути порушення на суму 8,53 тис. грн., в тому числі шляхом претензійно-позовної роботи, в іншому випадку забезпечити усунення порушення у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України) вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю чи підконтрольної установи, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

У той же час, суд зазначає, що вищезазначені положення вимоги, які кореспондуються з позовними вимогами, щодо стягнення виявлених збитків не є обов'язковими для виконання відповідачем, а правильність їх визначення може бути перевірено виключно у випадку звернення Держфінінспекції чи підконтрольної установи до суду з позовом про їх відшкодування.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014 року № 21-40а14, № 21-63а14, від 13.05.2014 року № 21-89а14, від 20.05.2014 року № 21-93а14, від 28.10.2014 року № 21-462а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на те, що вказані вище пункти вимоги стосуються стягнення виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, в той час як вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги і не є обов'язковими до виконання, суд зазначає, що останні не несуть юридичних наслідків для відповідача, а, отже, позовні вимоги у вищезазначеній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання УДУФМТ проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства суд зазначає про наступне.

Як було зазначено вище, п. 1.10 вимоги встановлено, що проведеними під час ревізії інвентаризаціями встановлено недостачу матеріальних цінностей та основних засобів у звільненої матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2 на загальну суму 89,63 тис. грн., що є порушенням вимог п. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV, п. 1.9 Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.06.2013 року №611, з огляду на що відповідача зобов'язано забезпечити проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представниками відповідача під час судового розгляду справи зазначено, що з метою вжиття заходів реагування відповідачем направлено інформацію до Головного управління МВС України в м. Києві Управління по боротьбі з економічною злочинністю (лист від 03.09.2014 року №26/01-1162) про факт встановленої недостачі у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2 Крім того, останнім наголошено про відсутність бюджетних призначень по спеціальному фонду кошторису та по загальному фонду на проведення незалежної оцінки, у зв'язку з чим УДУФМТ звернувся до органу управління для отримання додаткових асигнувань для проведення незалежної оцінки визначення розміру збитків від нестачі, на підтвердження чого позивачем надано суду копію листа від 08.06.2015 року №26/01-973, адресованого Міністерству освіти і науки України.

З огляду на викладене вбачається, що не зважаючи на вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання п. 1.10 вимоги, остання станом на момент розгляду справи судом залишається не виконаною.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів оскарження/скасування вимоги в частині п. 1.10 останньої, а, відтак, вказане положення вимоги підлягає виконанню відповідачем.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання УДУФМТ провести незалежну оцінку визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі провести незалежну оцінку визначення розміру збитків від нестачі та усунення порушення у відповідності до вимог чинного законодавства.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок