Справа № 826/675/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/675/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщзук І.О. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського голови на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київського міського голови, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київського міського голови (далі - Відповідач, Київський міський голова), третя особа - ОСОБА_3 (далі - Третя особа, ОСОБА_3.), про визнання протиправним та скасування ропорядження Київського міського голови від 26.12.2014 року №532 «Про поновлення ОСОБА_3.».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва 27.05.2015 року позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано п. 3 розпорядження Київського міського голови від 26.12.2014 року №532 «Про поновлення ОСОБА_3.». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що звільнення Позивача відбувалося з порушеннями приписів ст. ст. 40, 235 КЗпП України, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині скасування пункту розпорядження про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора КП «Житній ринок» є обґрунтованим. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд зазначив, що у ході розгляду справи не з'ясовувалося питання правомірності поновлення на посаді директора (генерального директора) КП «Житній ринок» ОСОБА_3, а відтак оцінка пунктам 1-2, 4 оскаржуваного розпорядження не надавалася.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неповному дослідженні судом всіх фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, що спричинило прийняття неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що Позивач з 20.12.1985 року працював на посаді директора КП «Житній ринок». Розпорядженням Київського міського голови від 28.12.2010 року №878 ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 28.12.2010 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2013 року у справі №761/13567/13-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до Київського міського голови в особі заступника голови - секретаря Київської міської ради - Гереги Галини Федорівни, КП «Житній ринок», третя особа - ОСОБА_5»: визнано незаконним звільнення Позивача з посади директора КП «Житній ринок» згідно з розпорядженням Київського міського голови від 28.12.2010 року №878 на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України; поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора КП «Житній ринок» з 28.12.2010 року; стягнуто з Київської міської ради на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.; стягнуто з КП «Житній ринок» середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 за період з 28.12.2010 року по 21.08.2013 року включно в розмірі 162 779,76 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року частково задоволено апеляційні скарги Київського міського голови, КП «Житній ринок» - скасовано рішення суду першої інстанції від 21.08.2013 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

Розпорядженням Київського міського голови від 26.12.2014 року №531 відповідно до КЗпП України, на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2013 року у справі №761/13567/13-ц поновлено ОСОБА_2 на посаді директора КП «Житній ринок» з 28.12.2010 року та приписано, зокрема, вважати ОСОБА_2 призначеним на посаду генерального директора КП «Житній ринок» з 09.02.2012 року у зв'язку із затвердженням змін до Статуту КП «Житній ринок» розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.02.2012 року №211; ОСОБА_2 приступити до виконання обов'язків генерального директора КП «Житній ринок» з 12.01.2015 року.

На виконання зазначеного розпорядження т.в.о. директора КП «Житній ринок» Братіковою І.Б. 29.12.2014 року прийнято наказ №195-К, яким поновлено ОСОБА_2 на посаді директора КП «Житній ринок» з 28.12.2010 року, вирішено вважати ОСОБА_2 призначеним на посаду генерального директора КП «Житній ринок» з 09.02.2012 року у зв'язку із затвердженням змін до Статуту КП «Житній ринок» розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.02.2012 року №211; приписано ОСОБА_2 приступити до виконання обов'язків генерального директора КП «Житній ринок» з 12.01.2015 року.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Київського міського голови від 26.12.2014 року №532 «Про поновлення ОСОБА_3.» (далі - оскаржуване розпорядження, розпорядження №532) відповідно до КЗпП України та на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2013 року у справі №2607/295/2012 поновлено ОСОБА_3 на посаді директора КП «Житній ринок» з 27.12.2011 року (п. 1) та приписано: вважати ОСОБА_3 призначеним на посаду генерального директора КП «Житній ринок» з 09.02.2012 року у зв'язку із затвердженням змін до Статуту КП «Житній ринок» розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.02.2012 року №211 (п. 2); звільнити ОСОБА_2, генерального директора КП «Житній ринок», з займаної посади 12.01.2015 року у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (п. 6 ст. 40 КЗпП України) (п. 3); ОСОБА_3 приступити до виконання обов'язків генерального директора КП «Житній ринок» з 13.01.2015 року (п. 4).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 5-1, 40, 235 КЗпП України, а також положень ст. 72 КАС України, прийшов до висновку, що, по-перше, стаж Позивача на посаді директора КП «Житній ринок» рахується безперервно з 20.12.1985 року, по-друге, Відповідачем при звільненні не запропоновано ОСОБА_2 будь-який інших посад, по-третє, звільнення Позивача відбувалося у період його тимчасової непрацездатності. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування пункту 3 оскаржуваного розпорядження.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 займав посаду директора КП «Житній ринок» з 20.12.1985 року безперервно до моменту його звільнення з 12.01.2015 року, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили 27.11.2013 року, Позивача поновлено на посаді з 28.12.2010 року. У той же час, ОСОБА_3, будучи призначеним на посаду директора КП «Житній ринок» 29.12.2010 року, був поновлений на посаді після його звільнення судовим рішенням, яке набрало законної сили 31.10.2013 року.

Приписи ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначають, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того, підпунктом «ж» пункту 8 затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 року №252 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню передбачено, що до безперервного трудового стажу окрім роботи в якості робітника або службовця зараховується також час вимушеного прогулу при невірному звільненні, якщо працівник поновлений на роботі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з твердженням Окружного адміністративного суду м. Києва про те, що саме Позивач є особою, яка раніше виконувала роботу на посаді директора КП «Житній ринок», у зв'язку з чим підстави для звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Житній ринок» у відповідності до п. 6 ст. 40 КЗпП України відсутні.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано надано критичну оцінку твердженню Позивача про неправомірність його поновлення та звільнення з посади генерального директора КП «Житній ринок», а не з посади директора з огляду на те, що у зв'язку із затвердженням змін до Статуту КП «Житній ринок» розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.02.2012 року №211 назва посади керівника підприємства змінена з: «директор» на: «генеральний директор», у той час як за своєю суттю зазначені керівні посади є ідентичними.

Крім того, Окружний адміністративний суд м. Києва вірно наголосив на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Разом з тим, такого обов'язку Відповідачем виконано не було. При цьому посилання Апелянта на те, що Позивач відмовився від ознайомлення з документами, що свідчать про відсутність вакантних посад на КП «Житній ринок», колегією суддів оцінюється критично, оскільки доказів надання таких документів на ознайомлення Позивачу та відмову з їх ознайомленням останнім Київським міським головою не надано.

Оцінюючи доводи Апелянта про помилковий висновок суду першої інстанції щодо звільнення Позивача під час тимчасової непрацездатності останнього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, згідно листка непрацездатності серії АГЛ №064217, виданого Позивачу КНП «ЦПМСД №2» Дарницького району м. Києва 12.01.2015 року, ОСОБА_2 у період з 12.01.2015 року по 20.01.2015 року перебував на лікарняному.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 09.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

При цьому, на думку колегії суддів, посилання Апелянта на те, що лікар, яка видала Позивачу листок непрацездатності, працювала з 17:00 до 20:00, а робочий день на підприємстві закінчується о 17:00, є безпідставними, оскільки, по-перше, як зазначає Відповідач, близько 13 години ОСОБА_2 залишив територію КП «Житній ринок», по-друге, чинне законодавство пов'язує неможливість звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у період тимчасової непрацездатності, який, оскільки не встановлено інше, починається в день відкриття листка непрацездатності, тобто 12.01.2015 року.

З огляду на викладене колегія суддів повністю погоджується з твердженням суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування пункту 3 оскаржуваного розпорядження з огляду на порушення Відповідачем положень законодавства про працю та недотримання вимог, які встановлені законодавцем до процедури звільнення особи.

Щодо решти висновків суду першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції в ході перегляду оскаржуваної постанови не було встановлено порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи в частині решти позовних вимог, а тому рішення Окружного адміністративного суду м. Києва переглядалось в межах апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського міського голови - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київського міського голови, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.