Справа № 826/893/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/893/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Антонов» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Антонов» звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників та просило визнати неправомірною відмову відповідача у поверненні переплати авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 40 000 000 грн. та зобов'язати підготувати висновок про повернення вказаної суми переплати на поточний рахунок позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що податкове законодавство не зобов'язує контролюючий орган в обов'язковому порядку зараховувати надміру сплачені суми податків на розрахунковий рахунок платника, а лише передбачає таку можливість.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ДП «Антонов» на момент виникнення спірних правовідносин мало переплату за авансовими внесками з податку на прибуток підприємств та організацій у розмірі 60 134 844 грн., що перебувають у державній власності.

27 Жовтня 2014 року з метою повернення надміру сплачених коштів, позивач звернувся до податкового органу із заявою про повернення надміру сплачених до бюджету авансових внесків з податку на прибуток в сумі 40 000 000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підприємства в банку.

14 Листопада 2014 року відповідач листом за №21358/10/28-10-20-3-20 запропонував ДП «Антонов» переплати за авансовими внесками з податку на прибуток залишити у бюджеті в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на прибуток за результатами 2014 року.

Вважаючи такі дії податкового органу неправомірними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь надана відповідачем листом від 14.11.2014 №21358/10/28-10-20-3-20 не містить ані інформації про вчинені податковим органом дії щодо реагування на подану позивачем заяву, ані інформації щодо неможливості її виконання, - з огляду на що дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Пунктом 17.1.10 ст.17 ПК України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Виходячи з положень п.43.3 та п.43.4 ст. 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету на виконання (п. 43.5 ст. 43 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, скориставшись наданим законодавством правом 27.10.2014 позивач подав до відповідача заяву за №20/7906 про повернення надміру сплачених до бюджету авансових внесків з податку на прибуток в сумі 40 000 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підприємства № 0953 в ПАТ «Хрещатик» в м. Києві.

Однак, всупереч наведеним вище нормам чинного законодавства Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників за результатами розгляду такої заяви не було підготовано висновок про повернення відповідних сум коштів з бюджету, а лише запропоновано ДП «Антонов» у зв'язку із складною ситуацією в країні переплати за авансовими внесками з податку на прибуток залишити у бюджеті в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на прибуток за результатами 2014 року.

На переконання колегії суддів, вказану відповідь фактично слід вважати відмовою у поверненні платнику податків надміру сплачених до державного бюджету грошових зобов'язань. При цьому, вказана відмова не містить інформації щодо причин і підстав неможливості такого повернення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 02.03.2015 по справі №К/800/61520/13 та від 26.05.2015 по справі №К/800/9271/15.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків призвело до порушення законодавчо закріпленого права платника податків на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, що є неправомірним з боку контролюючого органу як суб'єкта владних повноважень та, як наслідок, про обґрунтованість позовних вимог ДП «Антонов».

Разом з тим, судом першої інстанції зобов'язано відповідний підрозділ Державної казначейської служби України стягнути судові витрати у розмірі 4 872,00 грн. на користь ДП «Антонов» за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

В зв'язку з зазначеним, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але помилково застосовано норми процесуального права в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року зміні у відповідній частині резолютивної частини.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року змінити, виключивши п'ятий абзац її резолютивної частини.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 14 липня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С