Справа № 2а-467/10/0870
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року Справа № 2а-467/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Міроновій К.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за заявою Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області

до ОСОБА_2

про зобовязання подати декларацію

ВСТАНОВИВ:

Вільнянська міжрайонна державна податкова інспекція Запорізької області звернулася до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 з вимогами про зобовязання подати податкову декларацію, в якому позивач вказав, що за повідомленням нотаріуса державної нотаріальної контори Вільнянського району громадянином ОСОБА_2 у 2006 році отримано спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. За приписами Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що резидент (фізична особа, яка має місце проживання в Україні) зобовязаний включити суму отриманих доходів до складу загального річного оподаткованого доходу та подати річну декларацію до податкового органу. У звязку з тим, що відповідач ухиляється від надання відповідної декларації до органів податкової служби, позивач просить суд винести постанову, якою зобовязати громадянина ОСОБА_2 подати до Вільнянської МДПІ декларацію про отримані у 2006 році доходи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд зобовязати відповідача подати до органів податкової служби річну податкову декларацію про доходи, отримані ним у 2006 р., у звязку з прийняттям спадщини.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не зявився, про причини неприбуття не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні на підставі письмових доказів, за повідомленням нотаріуса державної нотаріальної контори Вільнянського району Запорізької області громадянином ОСОБА_2 у 2006 році отримано спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно п.п. 8.2.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку, що отримує доходи, зобовязаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна відображається ним у річній податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно п. 16.3.4 ст. 16 вищевказаного Закону, контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку здійснює податковий орган за місцезнаходженням юридичної особи або її уповноваженого підрозділу.

Частиною 2 ст.6 Конституції України визначено, що «органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України».

Статус та правові основи діяльності з визначенням повноважень, прав, завдань та функцій державної податкової служби як органу виконавчої влади з питань оподаткування регулюється Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Разом з тим, позовні вимоги Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області щодо зобовязання відповідача подати декларацію про отримані доходи у примусовому порядку, у звязку з ухиленням останнього від подачі відповідного документу щодо декларування отриманих доходів не можуть бути задоволені у звязку з тим, що зазначені дії податкового органу виходять за межі його повноважень, передбачених чинним законодавством, що регулює діяльність органів податкової служби. Вищезазначений закон не наділяє органи державної податкової служби правом предявлення вимоги, у тому числі у судовому порядку, до фізичних/юридичних осіб щодо зобовязання подати документи про декларування отриманих доходів/видатків та визначення податкового зобовязання за певний проміжок часу (оподатковуваний період).

Зазначені права (повноваження) державного органу податкової служби також не передбачені спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає порядок оподаткування доходів фізичних осіб, а саме: Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Чинним законодавством передбачені інші заходи примусового характеру, які можуть бути застосовані органами податкової служби до платників податків, які належним чином не виконують свої обовязки.

Пунктом 11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачені функції державних податкових інспекцій лише щодо подачі до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції щодо зобовязання фізичної особи подати декларацію про отримані доходи, здійснені (вчинені) поза межами наданих їй Законом повноважень та не у спосіб, що передбачений законодавством.

Крім того, рішення суду про зобовязання відповідача подати декларацію не може бути виконано виконавчою службою, оскільки не можна примусово заставити відповідача здійснити зазначені дії.

Позивачем також не доведено у встановленому законом порядку право звернення до суду з вимогами щодо зобовязання платника податків здійснити певні дії, як то - подавати декларацію про отримані доходи за певний період часу (оподатковуваний період), тобто позивачем не вірно обрано спосіб захисту майнових інтересів Держави та вчинення державного примусу на платників податків у судовому порядку.

Разом з тим, позивач не позбавлений можливості здійснення інших, передбачених чинним законодавством та у межах наданих йому чинним законодавством повноважень, заходів державного примусу до платників податків, які неналежним чином виконують конституційні обовязки.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 КАС України (розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості) та ч. 1 ст. 71 КАС України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення) суд дійшов висновку, що заявлені Вільнянською міжрайонною державною податковою інспекцією Запорізької області до ОСОБА_2 вимоги про зобовязання подати декларацію не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України; ст. 6 Конституції України, ст.ст. 8, 10, 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст.ст. 8,16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Вільнянській міжрайонній державній податковій інспекції Запорізької області до ОСОБА_2 про зобовязання подати декларацію відмовити.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанову виготовлено у повному обсязі 22.03.2010 р.

Суддя Л.О.Нестеренко