Справа № 462/2137/15-а
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/2137/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу №4 РДПС ВДАІ з обслуговування м.Львова ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3, УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора ДПС взводу №4 РДПС ВДАІ з обслуговування м.Львова ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 та УДАІ ГУ МВС України у Львівській областіпро визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 294295 від 13.03.2015 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 425 грн. за те, що він 13.03.2015 року о 15.40 год. на вул.Коновальця у м.Львові, керуючи автомобілем «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, порушивши п.11.9 Правил дорожнього руху. Свої вимоги мотивує тим, що в оскаржуваній постанові не відображено дійсні обставини події, а факт вчинення правопорушення не доведений жодними доказами. При цьому зазначив, що інспектором ДПСпри винесенні постанови не взято до уваги його пояснень, згідно з якими, він був змушений виїхати на трамвайну колію зустрічного напрямку, щоб оминути перешкоду, обїхати автомобіль, який почав екстрено гальмувати попереду нього. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора ДПС є необґрунтованою і незаконною.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав та пояснив, що 13.03.2015 року близько 15.40 год. рухаючись по вул.Коновальця у м.Львові в сторону центру був зупинений інспектором ДПС ОСОБА_3, який повідомив про те, що він порушив правила обгону, на підтвердження чого не надав жодного доказу. В дійсності він обгону не здійснював, а за складних погодних умов (сильний дощ), побачивши, що перед ним різко загальмували два автомобілі, які рухались попереду, щоб уникнути зіткнення з ними, змушений був виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку і обїхати ці транспортні засоби. Не взявши до уваги обставини події, інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову, яку вважає незаконною та необґрунтованою, просить позов задовольнити.

Відповідачі - інспектор ДПС взводу №4 РДПС ВДАІ з обслуговування м.Львова ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 та представник УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання не зявилась, тому суд, враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача і його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі з оцінкою належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.11.9 Правил дорожнього руху забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил обгонутягне за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.3 ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч.1 ст.288 та ст.289 КУпАП скарга на постанову органу внутрішніх справ (його посадової особи) про накладення адміністративного стягнення подається у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що 13.03.2015 року інспектором ДПС взводу №4 РДПС ВДАІ з обслуговування м.Львова ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушеннясерії АП1 № 824044, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 13.03.2015 року о 15.40 год. на вул.Коновальця у м.Львові, керуючи автомобілем «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, порушивши п.11.9 Правил дорожнього руху, та винесено постанову серії ПС2 № 294295 від 13.03.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Суд вважає, що відповідачі не довели того факту, що інспектор ДПС ОСОБА_3 при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови, прийняв зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідачі мали можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідачів надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що він за поганих погодних умов і умов поганої видимості, в сильний дощ, змушений був різко змінити смугу руху і виїхати на трамвайну колію зустрічного руху для того, щоб уникнути зіткнення з автомобілями, які різко загальмували перед ним, і обїжджати ці транспортні засоби. Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2015 року, в такому містяться письмові пояснення ОСОБА_1 такого ж змісту. При цьому, відповідачами не представлено доказів на спростування таких тверджень позивача.

Згідно п.12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзд перешкоди.

Таким чином за певних умов виключається адміністративн відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором ДПС порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Так, згідно ст.18 КпАП України, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні провопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на викладені позивачем обставини він діяв в стані крайньої необхідності з метою уникнення аварійної ситуації та шкоди такими діями завдано не було.

Згідно ст.17 КпАП України, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, обєктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, спірну постанову визнати протиправною та скасувати як незаконну, закривши провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 294295 від 13.03.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Повернути ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового збору за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.