Справа № 826/3420/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3420/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 16.02.2015 року, зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України, в якому просив визнати дії неправомірними, скасування постанови від 16.02.2015 року, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2015 року - позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 16.02.2015 року у виконавчому провадженні №42583121; зобов'язано Державну виконавчу службу України вчинити дії, у відповідності до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на відновлення виконавчого провадження № 42583121.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, поставою від 16.02.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Медведєвим О.В. у межах виконавчого провадження №42583121 на підставі фактичного виконання рішення суду у повному обсязі, згідно з виконавчим документом, закінчено вищезазначене виконавче провадження. В якості мотивів для винесення даної постанови вказано, що грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України №3800 від 19.09.2014 року у розмірі 34 786,92 грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням Державної виконавчої служби України №4995 від 03.11.2014 року сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 2 691,00 грн., платіжним дорученням Міністерства юстиції України №8289 від 10.11.2014 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 478,10 грн., керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, виконавче провадження №42583121 відкрито з примусового виконання рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини, про наступне:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти,

У відповідності до додатку 1 до рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини, під номером 165 визначено заяву ОСОБА_2 щодо виконання рішення Ічнянського районного суду від 23.11.2010 року.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.11.2010 року у справі №2-а-460/10-2507, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2011 року, за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дії відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення постановлено позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації неправомірними, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В подальшому ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2013 року змінено спосіб і порядок виконання рішення за виконавчим листом №2-а-460/10, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ухвалено стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2щорічну разову допомогу на оздоровлення в сумі 2 691 грн.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини №59834/09, виданого 13.02.2014 року, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії вимоги державного виконавця №14-1310/16 від 04.11.2014 року №14-1310-2/16, рішення Європейського суду з прав людини у справі №59834/09 від 13.02.2014 року (кінцева дата виконання рішення - 13.05.2014 року) в частині виплати справедливої сатисфакції виконано 29.09.2014 року в сумі 34 786,92 грн. (кількість днів затримки платежу - 139 дні) із зазначенням суми пені у розмірі 437,85 грн., а в частині виплати справедливої сатисфакції - 21.10.2014 року в сумі 2 691,00 грн. (кількість днів затримки платежу - 161 дні), сума пені - 40,25 грн., із зазначенням загальної суми пені 478,10 грн., у зв'язку з чим вимагалося від Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та фінансової звітності Міністерства юстиції України в десятиденний строк, провести дії, спрямовані на виконання рішення №59834/09, виданого 13.02.2014 року Європейським судом з прав людини та сплатити на користь ОСОБА_2 вищевказану заборгованість.

Отже, як було зазначено в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження, грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України №3800 від 19.09.2014 року у розмірі 34 786,92 грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням Державної виконавчої служби України №4995 від 03.11.2014 року сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 2 691,00 грн., платіжним дорученням Міністерства юстиції України №8289 від 10.11.2014 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 478,10 грн.

Водночас, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення №7628 від 16.10.2014 року (яке оплачено, згідно відмітки, 21.10.2014 року), грошові кошти у розмірі 2 691,00 грн. перераховані, як вбачається зі змісту графи «призначення платежу», на виконання рішення Європейського суду №59834/09 від 13.02.2014 року «Щукін та ін. проти України» ВДВ 1352/16, борг за рішення Ічнянського районного суду від 25.02.2011 року, ОСОБА_2 з урахуванням того, що розглядуване виконавче провадження відкрито з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини №59834/09 від 13.02.2014 року в частині заявниці ОСОБА_2 щодо виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.11.2010 року, а не рішення від 25.02.2011 року, як це зазначено у призначенні платежу вказаного платіжного доручення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що державним виконавцем у вимозі від 04.11.2014 року №14-1310-2/16 необґрунтовано розраховано суму пені в частині виплати справедливої сатисфакції в сумі 2 691,00 грн., виходячи з виплати останньої 21.10.2014 року (кількість днів затримки платежу - 161 дні), оскільки, як вбачається з призначення платежу, вказаного у платіжному дорученні №7628 від 16.10.2014 року (яке оплачено, згідно відмітки, 21.10.2014 року), грошові кошти у розмірі 2 691,00 грн. перераховані на виконання іншого рішення національного суду, ніж це передбачено рішенням Європейського суду з прав людини. При цьому, у матеріалах справи міститься копія платіжного доручення №4995 від 03.11.2014 року, у відповідності до якого грошові кошти у розмірі 2 691,00 грн. перераховано в якості боргу, згідно рішення Європейського суду №59834/09 від 13.02.2014 року, яке оплачено, згідно відмітки, 12.12.2014 року, про яке також йде мова в оскаржуваній постанові.

Крім того, у відповідності наявної у матеріалах справи виписки з банківського рахунку позивача, грошові кошти, призначені позивачу на виконання рішення Європейського суду з прав людини №59834/09 від 13.02.2014 року на виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.11.2010 року, зараховані 30.09.2014 року у розмірі 34 612,99 грн. (сума комісії 0,00 грн.) - виконано 29.09.2014 року - та 12.12.2014 року у розмірі 2 677,54 грн. (сума комісії 0,00 грн.) - виконано 12.12.2014 року.

Таким чином, враховуючи те, що вищезазначені грошові кошти зараховано на банківський рахунок позивача пізніше, ніж це зазначено у платіжному дорученні (в частині №3800 від 19.09.2014 року у розмірі 34 786,92 грн. (еквівалент 2000 євро) та ніж це зазначено у вимозі державного виконавця, виходячи з якої здійснювався розрахунок пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду (в частині платіжного доручення №4995 від 03.11.2014 року на суму 2 691,00 грн., з урахуванням вищенаведених висновків суду), суд обгрунтовано дійшов висновку, що вказане стало наслідком втрат для позивача, а, відтак, державною виконавчою службою України неналежно виконано покладено на неї обов'язки в частині виконання рішення Європейського суду з прав людини №59834/09, виданого 13.02.2014 року.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 року у справі №К/800/27525/14.

При цьому, Державною виконавчою службою України, як суб'єктом владних повноважень, не зазначено причин зарахування на банківський рахунок позивача грошових коштів у меншому розмірі, ніж це зазначено у платіжних дорученнях, а саме: 34 612,99 грн. та 2 677,54 грн., замість 34 786,92 грн. та 2 691,00 грн. відповідно, враховуючи банківську комісію у розмірі 0,00 грн., як це вбачається з наявної у матеріалах справи виписки з банківського рахунку позивача.

Отже, на підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що відповідачем-2 передчасно зроблено висновок про фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини №59834/09, виданого 13.02.2014 року, в частині яке підлягає примусовому виконанню у виконавчому провадженні №42583121.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості своїх дій та рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства Україн, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 17.07.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.