Справа № 2-а-2062/11
Суддя: Щерба Н. Л.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2062/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2011 р. смт.Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Щерба Н.Л.,

розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі, в якому просить визнати бездіяльність відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області з не нарахування та невиплати соціальної допомоги, як дитині війни, протиправною. Відновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів. Зобовязати відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області нарахувати та виплатити за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 червня 2011 року щомісячну соціальну допомогу як дитині війни, відповідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18 листопада 2004 року (2195-ІV), в розмірі 30 (тридцять) відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого на відповідні періоди розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням фактично виплачених та отриманих сум. Зобовязати відповідача в подальшому при нарахуванні та виплаті пенсії, здійснювати нарахування та виплату соціальної допомоги як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18 листопада 2004 року (2195-ІV), в розмірі 30 (тридцять) відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого на відповідні періоди розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Судові витрати, понесені ним і повязанні з розглядом даної справи, які складаються із судового збору в сумі 3,40 гривень покласти на відповідача .

Ухвалою судді Піщанського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2011 року позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною щодо нездійснення нарахування та належних виплат, а також зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війні за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та з 01 січня 2009 року по 25 лютого 2011 року, на підставі ст. ст. 99, 100, 102 Кодексу адміністративного судочинства України, залишені без розгляду, оскільки відносно вимог за цей період строк звернення до суду пропущений позивачем без поважних причин . Також вирішено справу розглядати в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.183-2 КАС України.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав та у встановлений законодавством строк надав суду письмові заперечення проти позову. В письмових запереченнях, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що Управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі діяло в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Крім того, чинним законодавством не визначений мінімальний розмір пенсії, що є необхідним для здійснення вказаного перерахунку та в ПФУ відсутні відповідні кошти для цих виплат. Разом з тим, відповідач, посилаючись на ст. 99 КАС України зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду. Вимоги позивача про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі на її користь коштів є неправомірними, через відсутність в ПФУ самого обєкта спору (коштів Державного бюджету України). Питання про механізм та нарахування виплати по Закону, не визначені і в даний час, відсутні кошти на ці виплати в державному бюджеті. Відповідач також посилається на пункт 4 прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік від 14 червня 2011 року № 3491-VІ, відповідно до якого у 2011 році (з 23 червня 2011 року ) норми статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України (49,80) гривень. Виходячи з викладеного, відповідач робить висновок, що в задоволенні позовних вимог позивача, слід відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Піщанському районі і отримує пенсію за віком.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війнидитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Позивач народився 17 жовтня 1936 року і відповідно до ст. 1 названого закону, який набрав чинності з 01.01.2006 року, набув статусу дитина війни, у звязку з чим на нього поширюється дія ст..ст..1, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, якими передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За положеннями чинного законодавства України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявід 09 липня 2003 року №1058-ІV, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявід 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України Про Державний бюджет Українина відповідний рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають ОСОБА_2 України (є неконституційними), положення п.41 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема, про викладення в новій редакції тексту ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Отже, з моменту постановлення зазначеного рішення Конституційного Суду України чинною є редакція ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за якою дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається , що відповідач виплачував щомісячно позивачеві, як дитині війни, підвищення до пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, яка є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону № 2195-ІV, який має вищу юридичну силу.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову, не можуть бути прийняті до уваги та служити підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки особливий статус дітей війнита обумовлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами (ч.2 ст.3 Закону №2195-IV).

Згідно ч. 4 статті 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_2 України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Відповідно, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннярішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипокладено на органи пенсійного фонду за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Відповідно до ст.ст. 22, 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Статтею 46 ОСОБА_2 України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Так, Законом України Про соціальний захист дітей війни реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус дитини війни, серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ОСОБА_2 України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених ОСОБА_2 межах і відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно ст.22 ОСОБА_2 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що п. 4 Прикінцевих і положень Закону України Про Державний бюджет на 2011 рік, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік" щодо, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 ОСОБА_2 України" та не підлягають судом до застосування при вирішенні даного спору.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Кечко проти України зазначив: … в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Оскільки відповідач визначив та виплачує позивачу підвищення до пенсії в розмірі, що не відповідає розміру встановленому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниі відмовляється здійснити перерахунок та визначити підвищення до пенсії позивача у вказаному розмірі, бездіяльність відповідача слід визнати неправомірною.

Згідно ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач дізнався про порушення свого права 26 травня 2011 року, отримавши офіційну відмову відповідача № 2717/06-43/02 в проведенні зазначених доплат.

Виходячи з положень ОСОБА_2 України та наведених нормативно-правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обгрунтування правомірності невиконання своїх зобовязань перед позивачем. Також, у порушення ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому ОСОБА_2 України, не є підставою для відмови у задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Виходячи з положень ОСОБА_2 України та наведених нормативно-правових актів, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання неправомірними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також зобовязання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Так як, дітям війниЗаконом України Про соціальний захист дітей війни, передбачено довічну щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка обмежена або скасована бути не може і є майном в розумінні ч.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як право домагання, а відповідачем вона у межах шестимісячного строку виплачувалась та виплачується не у повному розмірі замість 30% мінімальної пенсії за віком, в тому числі через чинність Постанови Уряду, наміру виконувати Закон відповідач не має, тому суд вважає, що вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки обраний ним спосіб є неефективним - обирає свій з метою повного та гарантованого захисту його прав та зобовязує відповідача нарахувати, перерахувати та виплатити пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з дня що передує за шість місяців до звернення до суду і по день припинення права на отримання такої надбавки.

Таким чином суд вважає, що порушення права позивача на отримання допомоги до пенсії у розмірі, передбаченому законом, може бути поновлено шляхом визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області щодо проведення перерахунку та виплати їй щомісячного підвищення, як дитині війни та зобов'язання відповідача виконати певні дії, а саме, провести нарахування та відповідні виплати з 26 лютого 2011 року по день припинення права на таку допомогу, оскільки право позивача на таку соціальну допомогу не зникло, а продовжує існувати.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі ст. ст.1, 3, 8,17,21,22, 43,46, 48, 53, 55 ,64, 85, п.19 ч.1 ст. 92 ОСОБА_2 України, ст. ст. 1,3, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-IV від 18 листопада 2004 року, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявід 09 липня 2003 року № 1058-ІV, ч. 2 ст. 87 Закону України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, № 26-рп/2008 від 27 листопада 2008 року, Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі Кечко проти України, та ст. ст. 4,5,8-12,14,18,69-71,94,100,122,158-160,162,163,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Піщанському районі Вінницької області щодо нездійснення нарахування і належних виплат ОСОБА_1, як дитині війни, недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги .

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області провести перерахунок призначених виплат, згідно ст. 6 Законом України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, з розрахунку встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхуваннята виплатити ОСОБА_1 недоплачену, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу, починаючи з 26 лютого 2011 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням фактично здійснених виплат.

Управління Пенсійного фонду України у Піщанському районі Вінницької області звільнене від сплати судового збору на підставі п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне митовід 21.01.1993 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Суддя: