Справа № 182/598/15-а (2-а/0182/47/2015)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2015 рокусправа № 182/598/15-а (2-а/0182/47/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

з участю представника відповідачів ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міжрайонного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 182/598/15-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (дали Відповідач 1 або УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (далі Відповідач 2 або ГУПФУ в Дніпропетровської області) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Нікопольського міжрайонного суду від 28 квітня 2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2. Визнав дії посадових осіб Відповідача 1 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умова протиправними. Визнав протиправним Рішення № 26 про результати розгляду заяви позивача, прийнятого 10 липня 2014 року Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Дніпропетровській області. Зобовязано Відповідача 1 призначити ОСОБА_2 з 20 серпня 2011 року пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 та зарахувати час його роботи для призначення пенсії як стаж, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 2, час його роботи з 20.10.1976 р. по 12.06.1978 р.; з 07.12.1979 р. по 14.10.1981 р.; з 15.12.1981 р. по 25.03.1984 р.; з 23.04.1992 р. по 17.02.1994 р.; з 04.03.1994 р. по 15.10.1994 р.; з 20.09.1996 р. по 03.03.1997 р.; з 01.09.2004 р. по 01.12.2004 р.; з 08.09.2006 р. по 29.12.2012 р. Виплачувати позивачу призначену пенсію з 20 серпня 2011 р. та виплатити заборгованість, що утворилась з 20.08.2011 р.

УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі та ГУПФУ в Дніпропетровської області з таким судовим рішення не погодились, подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду першої інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову постанову, якою відмовити позовні вимоги Позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга Відповідача 1 обґрунтована тим, що у нього не було підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки той ані в 2011, ані в 2014 році до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі із заявами про призначення пенсій у встановленій формі не звертався. Лише в 2014 році звернувся з проханням про направлення запиту до Павлодарського тракторного заводу для отримання документів необхідних для комісії з питань підтвердження стажу роботи на посаду, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років та з заявою про підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення (перерахунку) пенсій на пільгових умовах до комісії ГУПФУ в Дніпропетровської області. Суд першої інстанції не врахував, що позивач не має достатнього пільгового стажу для призначення йому пенсії за Списком № 2.

Апеляційна скарга Відповідача 2 обгрунтована тим, що наданими позивачем трудовою книжкою та документами підтверджується право на зарахування до пільгового стажу періодів його роботи з 20.10.1976 р. по 12.06.1978 р., з 01.01.1982 р. по 25.03.1984 р., з 23.04.1992 р. по 21.08.1992 р. до Списку № 2. Підстав для зарахування інших періодів немає, тому рішення № 26 є правомірним.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив задовольнити апеляційні скарги та постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що необхідно задовольнити апеляційні скарги, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно паспорту позивача 19.08.2011 року йому виконалось 55 років.

Згідно трудової книжки позивача з 25 липня 1972 року по 06 квітня 1973 року він був працював в БУ-3 тресту „Марганецрудбуд теслярем - бетонником 2-го розряду; з 20 квітня 1973 року по 16 червня 1975 року він працював в інструментальному цеху НПТЗ учнем токаря та токарем; з 10 липня 1975 року по 02 червня 1976 року працював в залізничному цеху НПТЗ теслярем та верстатником обрізання станків - збирачем деталей і виробів з деревини; з 20 жовтня 1976 року по 12 червня 1978 року позивач працював в Павлодарському тракторному заводі, який в подальшому перейменований в Державне акціонерне товариство „Павлодартрактор, формувальником машинної формовки сталеливарного цеху; з 07 грудня 1979 року позивач прийнятий в цех литого трубного інструменту НПТЗ формувальником машинної формовки 4 розряду, а 15 квітня 1980 року переведений слюсарем - ремонтником 5 розряду, звідки звільнений за власним бажанням з 14 жовтня 1981 року; з 15 грудня 1981 року по 25 березня 1984 року працював на Павлодарському тракторному заводі в сталеливарному цеху на посаді слюсаря - ремонтника гарячої ділянки 5 розряду; з 23 квітня 1992 року позивач прийнятий в Нікопольське БУ тресту „Дніпродомнаремонт, який з 01 серпня 1995 року перейменовано в ВАТ „Металургсервіс, монтажником устаткування металургійних заводів 4 розряду, постійно зайнятим на ремонті металургійного устаткування, де працював до 17 лютого 1994 року; з 04 березня 1994 року прийнятий до трубоволочильного цеху НПТЗ слюсарем - ремонтником 5 розряду, звідки 15 жовтня 1994 року звільнений за власним бажанням; з 20 червня 1996 року по 03 березня 1997 року працював на МЖФ № 2 заводу ім. К. Маркса слюсарем; з 05 травня 1997 року наказом № 97 від 05.05.1997 року прийнятий в ВАТ СМТ №17 БУ №7 теслярем 3 розряду, звідки 04 грудня 2000 року звільнений за власним бажанням; з 31 березня 2003 року прийнятий в ПП „Пектораль до будівельної бригади різноробочим, звідки 28 квітня 2004 року звільнений; з 01 вересня 2004 року прийнятий в ПП «Гарант» слюсарем, звідки 01 грудня 2004 року звільнений за власним бажанням; з 11 квітня 2006 року прийнятий в ПП «Пектораль» теслярем будівельної бригади, де працював до 02 червня 2006 року; з 08 вересня 2006 року прийнятий в ДП «Нікопольське спеціалізоване управління № 215» монтажником металургійного устаткування, звідки 29 грудня 2012 року звільнений за згодою сторін; з 01 жовтня 2013 року прийнятий у ТОВ „НСУ-215 монтажником 5 розряду по устаткуванню металургійних заводів, де працює до теперішнього часу.

Архівною довідкою Павлодарського міського архіву про трудовий стаж №18-2/3-01/3-13 від 14.02.2014 р. підтверджено записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи на ВО «Павлодарський тракторний завод» на посадах формувальника з 20.10.1976 р. по 12.06.1978 р. та слюсарем-ремонтником на гарячих ділянках робіт (а.с. 17).

Архівними довідками Виконкому Нікопольскої міської ради №№ 486, 487, 488 від 29.03.2013 та № 1049 від 23.07.2014 (а.с.18-22) підтверджено той факт, що ОСОБА_2 працював монтажником устаткування металургійних заводів на ВАТ «Металургсервіс» в період з 23 квітня 1992 року по 17 лютого 1994 року.

Крім того на підставі витребуваних документів суд апеляційної інстанції встановив, що 12.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про підтвердження стажу роботи, в якій просив підтвердити стаж його роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. До заяви додано копію трудової книжки, довідка з Єдиного державного реєстру про ліквідацію ВАТ «Металлургсервіс», архівна довідка Павлодарського міського архіву про трудовий стаж № 18-2/3-01/3-32 від 15.04.2014 р., якою підтверджено періоди роботи позивача, його право на пільговий стаж та ліквідація підприємства, архівні довідки Виконкому Нікопольскої міської ради №№ 486, 486, 487, 488 від 29.03.2013 та № 509 від 11.04.2014 та наказ № 196 від 27.12.1994 р. Нікопольського СУ тресту «Днепродомнаремонт» (в подальшому реорганізовано у ВАТ «Металлургсервіс») про затвердження атестації робочих місць з додатком.

Згідно наказу Нікопольського спеціалізованого управління трест «Дніпродомнаремонт» від 27.12.1994 №196 «Про затвердження атестації робочих місць працівників управління за умовами праці», професія монтажника устаткування металургійних заводів, постійно зайнятим на ремонті металургійного устаткування, не значиться в переліку професій, які атестовані і які мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Рішенням Комісії ГУПФУ в Дніпропетровській області № 26 від 10 липня 2014 року були підтверджені періоди роботи позивача, що дають право на пільгову пенсію, на Павлодарському тракторному заводі з 20 жовтня 1976 року по 12 червня 1978 року; з 01 січня 1982 року по 25 березня 1984 року; та у ВАТ «Металлургсервіс» з 23 квітня 1992 року по 21 серпня 1992 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зробив висновок, що Позивач надав УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі усі необхідні документи, передбачені п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини у справі, та його висновки не відповідають цим обставинам, а норми матеріального права застосовані невірно з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 (далі Порядок № 637), у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Вказаним Порядком № 637 встановлено форму такої довідки.

Відповідно п. 20 Порядку № 637, у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На виконання п. 20 Порядку № 637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 р. № 18-1 було затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі Порядок № 18-1), який визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника (п.1 Порядку № 18-1).

Відповідно до п. 3 Порядку № 18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Пункт 6 цього Порядку визначає, що основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Таким чином, оспорювань рішення № 26 про результати розгляду заяви позивача, прийнятого 10 липня 2014 року Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФУ в Дніпропетровській області, прийнято уповноваженим органом в межах наданої йому компетенції щодо періодів роботи позивача на підприємствах, які є ліквідованими, а саме ВАТ «Металургсервіс» та Павлодарський тракторний завод.

З вказаного рішення вбачається, що Комісія ГУПФУ в Дніпропетровський області не зарахувала до пільгового стажу позивача період його роботи у ВАТ «Металургсервіс» на посаді монтажника обладнання металургійних заводів з 22.08.1992 р. по 17.02.1994 р. у звязку із тим, що відсутні данні про атестацію посади, на якій працював позивач. Наявність цієї професії у Списку № 2 не оспорюється.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-XII та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Так в матеріалах справи відсутні підтверджуючи документи про проведення ВАТ «Металургсервіс» атестації робочого місця монтажника металургійного обладнання, де працював ОСОБА_2, після 21.08.1992 року, тому рішення Комісії ГУПФУ про відмову в зарахуванні цього періоду до пільгового стажу є законним та обґрунтованим.

Що стосується позовних вимог про протиправність відмови Відповідача 1 призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах та зобовязання його призначити пенсію за Списком № 2, колегія суддів зазначає наступне.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що особа повинна подати до органів ПФУ заяву про призначення пенсії за встановленою формою та додати документи, що підтверджують наявність необхідного страхового стажу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачами заперечується факт звернення позивача до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за затвердженою формою у відповідності до Порядку № 22-1. Відповідно і будь-яких відмов у призначенні та виплаті пенсії позивачу не було і рішення з цього питання відповідачем 1 не приймалось.

В свою чергу позивачем також не надано суду жодних доказів ані звернення його до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії у відповідності до Порядку № 22-1, ані наявності відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивач надав до відповідача 1 всі необхідні для призначення пенсії документи у відповідності до Порядку № 22-1 не відповідають встановленим обставинам по справі та дослідженим доказам.

Надану позивачем до суду апеляційної інстанції копію заяви у довільній формі про призначення пенсії і без надання документів про страховий стаж, подана ним до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі 15.08.2011 року, колегія суддів не сприймає як належний доказ, оскільки ані за формою, ані за змістом вказана заява не відповідає вимогам, встановленим Порядком № 22-1, і по ній Відповідачем 1 не відбувався розгляд та не приймалось рішення про призначення пенсії за віком.

Оскільки вирішення питання про наявність у особи права на пенсію за віком належить до компетенція органів Пенсійного фонду України і суд не має права перебирати на себе функції цього органу і вирішувати питання про призначення особі пенсії, якщо особа задля реалізації цього права не зверталась у передбаченому законом порядку до відповідного органу і рішення з цього приводу не приймалось, то позовні вимоги позивача до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі є передчасними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. За наведених обставин у позивача в цій частині позовних вимог відсутній обєкт судового захисту.

З тих самих підстав не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобовязання включити певні періоди його роботи до пільгового страхового стажу, оскільки це питання підлягає вирішенню безпосередньо при призначенні пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обставинам справи дав невірну оцінку та не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи і є підставою для скасуванню постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 183-2, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 182/598/15-а скасувати.

Постановити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко