Справа № 822/608/13-а
Суддя: Ніколайчук М.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/608/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулась з позовм до суду вказуючи, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, про що складено Акт перевірки № 2080/173/НОМЕР_1 від 17.09.2012 року. На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 09.10.2012 року , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 324675,00 грн., з яких: 259740,00 грн.- сума грошового зобовязання за основним платежем та 64935,00 грн.- за штрафними санкціями. Позивач вважає таке податкове повідомлення - рішення незаконним, просить його скасувати.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач помилково прийшов до висновку, щодо порушеннь в господарській діяльності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, та вказали, що складення акту перевірки № 2080/173/НОМЕР_1 від 17.09.2012 року та прийняття на його основі оскаржуваного податкового повідомленя рішення було здійснено відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягють задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 13.08.2012 року № 1385, № 1393, від 29.08.2012 року № 1503 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, про що складено Акт перевірки № 2080/173/НОМЕР_1 від 17.09.2012 року.

За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-ІV із змінами та доповненнями, а саме завищено валові витрати на суму 1011779,74 грн., п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-ІV із змінами та доповненнями, а саме занижено валовий дохід на суму виручки 550045,00 грн., в результаті чого занижено ПДФО від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2011 рік в сумі - 259740,00 грн.; п. 201.15 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-ІV із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_3 не подано органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2011 року в електронному вигляді. На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 09.10.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 324675,00 гривень, з яких: 259740,00 грн.- сума грошового зобовязання за основним платежем та 64935,00 грн.- за штрафними санкціями; № НОМЕР_3 від 09.10.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в розмірі 510 гривень - за штрафними санкціями.

Підставою для нарахувань на думку відповідача стало:

-заниження позивачем оподатковуваного доходу від реалізації газу, що було виявлено порівнянням обсягів виручки, зданої позивачем до банку у перевіреному періоді, з обсягом задекларованого позивачем річного доходу;

-завищення СПД ОСОБА_3 технологічних втрат газу при експлуатації газових станцій; з огляду на незалежне функціонування двох газових станцій АГНКС-200 та АГНКС-75, кожна з яких характеризується нормативними технологічними втратами газу по 5%, списанню підлягає 5% від загального обсягу газу по кожній з цих газових станцій, а не 10% від обсягу придбаного газу, як фактично здійснювалося позивачем;

-завищення платником витрат газу на проведення ремонтних робіт на 701708 грн. через відсутність документального підтвердження цих витрат.

Справа розглядалась судом першої інстанції, постановою Хмельницького окружного акдміністративного суду від 19.03.2013 залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013 позовні вимоги було задоволено та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 09.10.2012.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 судові рішення в частині скасування повідомлення - рішення № від 09.10.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 на технологічні витрати при експлуатації газових заправок списує 10% від кількості придбаного газу. Так як вхідний газ поступає на 2 газові заправки, тому ФОП ОСОБА_3 неправомірно включено до складу валових витрат 10% вартості придбаного газу на технологічні витрати з обслуговування газових заправок на суму 310072 грн. Реалізація газу ФОП ОСОБА_3 проводиться з використанням АГНКС - 75 та АГНКС - 200. АГНКС призначено для стискання, охолодження та осушення (з виділенням вологи) природного газу, який після цього через фільтр та клапан підтримки тиску надходить на заправочні колонки.

Відповідно до керівництва з експлуатації АГНКС-75 та АГНКС - 200 втрати газу при експлуатації становлять 5 %. Керівництва з експлуатації газових станцій АГНКС-75 і АГНКС-200 свідчать про їх відокремлену експлуатацію та здатність кожної з них працювати в нормальному режимі у разі поломки іншої. З пояснеь представника позивача встановлено, що іншої документації по газовим станціям у нього намає.

Позивачем не подано суду доказів, що АГНКС-75 та АГНКС - 200 працюють в одному циклі і технологічно мають втрату 10 % використаного газу. Навпаки, в керівництві з експлуатації АГНКС-75 та АГНКС - 200 в ПЕК 43.000.000.000 РЕ та СТПК9.000.000.000РЕ в п. 1.1.2.5 зазначено, що технологічні втрати газу складають 5%, тому позивачем неправомірно і без обгрунтування списувалось на технологічні втрати 10 %.

Під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 надано акти про виникнення поломок АГНКС (які взято до уваги відповідачем та відображено в акті перевірки). На підставі даних актів складались акти на списання природного газу при проведенні поточних ремонтних робіт. Відповідачем зроблено висновок, що відповідно до зведених актів позивачем для проведення ремонтних робіт використано 605080,92 куб.м газу на суму 2310007 грн. Аналізуючи зазначені акти суд погоджується з висновком відповідача про їх нікчемність. Позивачем не представлено будь-яких доказів на підтвердження фактичного витрачання саме зазначеного у цих актах обсягу газу. Також у матеріалах справи відсутні докази фактичного проведення ремонтних робіт належних позивачем АГНКС (акти ревізії, випробування відремонтованих елементів, дефектні відомості, описи типового технологічного процесу ремонту тощо у відповідності з положеннями Правил безпечної експлуатації та обслуговування обладнання автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій (АГНКС) ДНАОП 1.1.23-1.06-02, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.07.2006 № 369). Представник позивача зазначав, що правоохоронні органи вилучили такі документи та подав протокол обшуку від 17.01.2014. Слід зазначити, що в даному документі відсутні посилання на вилучення актів по списанню газу та матеріалів. Крім того, перевірка проводилась в вересні 2012 року за звітний 2011 рік і на той час такі докуманти були відсутні. В судове засідання представник позивача на вимогу суду подав документ, яким чином ним списуються матеріали та втрати у вигляді листа від 29.06.15 та фотографії, з яких неможливо зробити будь-які висновки. Суд на підставі ст.11 КАС України пропонував вказати позивачу, додаткові джерела отримання доказів на підтвердження його позиції, однак представник зазначив, що перевірено і досліджено всі матеріали за перевіряємий період.

Перевіркою та судом не встановлено, а позивачем не надано керівництво (технічні умови) з ремонту компресорної установки; граничні норми зносу основних деталей та вузлів, які швидко зношуються, сертифікати на компресорне масло або результати його лабораторного аналізу, змінний журнал обліку рботи компресорної установкиі, ремонтний формуляр, графік планово-попереджувальних ремонтів, попередні дефектні відомості; план-графік роботи персоналу, документи, що підтверджують придбання необхідних для заміни матеріалів та запасних частин, ремонтний формуляр на компресорну, установку, норми граничного зносу деталей і вузлів компресорної установки, акти ревізій газопроводу, спеціальний журнал з описом обсягу виконаних робіт, дати, складу бригади та відповідального за їх виконання, ремонтні формуляри, графіку планово-попереджувальних ремонтів тощо.

Перевіркою встановлено, що сума доходів відображених у звітах по РРО, КОРО та книзі обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3 не відповідають обсягу виручки від реалізації газу, що здана на рахунок в банку.

Всього за перевіряємий період заниження обсягу виручки від реалізації газу склало 660017 грн., з ПДВ (950939 грн.-290922 грн.), без врахування ПДВ заниження доходу від реалізації склало 550045 грн.

Згідно п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації.

Відповідно до п.46.3 ст.46 Податкового кодексу України якщо згідно з правилами, визначеними цим Кодексом, податкова звітність з окремого податку складається наростаючим підсумком, податкова декларація за результатами останнього податкового періоду року прирівнюється до річної податкової декларації. У такому разі річна податкова декларація не подається.

Відповідно до п.177.2 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.177.4 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Представник позивача вказував, що ним та позивачем з виручки без врахування використовувались кошти для придбання матеріалів для ремонту та обслуговування газонаповнювальних станцій, тому можливі розбіжності в сумах.

Відповідно до п.201.14 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню.

Згідно п.201.15 ст.201 Податкового кодексу України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають органу державної податкової служби копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Позивачем не надано суду доказів, що за річним підсумком сума коштів, які здавались позивачем у банк, відповідає сумі виручки, зазначеній у КОРО. Таким чином встановлено невідповідність задекларованого позивачем доходу сумі фактично отриманої виручки (а не даним КОРО), а макож невідповідність задекларованої позивачем суми доходу від реалізації товару (у податковій декларації) з обсягом виручки, зданої у банк з відповідним призначенням платежу, причини такої розбіжності позивач пояснити не зміг. За таких обставин, керуючись ст.ст.158-163,254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення - рішення від 09.10.2912 № - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2015 року 17:50

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1