Справа № 814/5086/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р. Справа № 814/5086/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці Міндоходів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» до Миколаївської митниці Міндоходів (правонаступник Миколаївська митниця ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2013р. ТОВ «Техноторг» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської митниці Міндоходів, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №504070000/2013/000011/1 від 15.10.2013 року, прийняте Митним постом «Костянтинівка» Миколаївської митниці Міндоходів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504070000/2013/00043 від 15.10.2013 року, прийняту Митним постом «Костянтиніка» Миколаївської митниці Міндоходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки були прийняті з порушенням діючого митного законодавства України.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року адміністративний позов ТОВ «Техноторг» задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарі №50407000/2013/000011/1 від 15.10.13, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №50407000/2013/00043 від 15.10.13, прийняту митним постом Костянтинівка Миколаївської митниці Міндоходів.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Миколаївської митниці Міндоходів 03.03.2014 р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Техноторг» зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 26.05.2000р. Основним видами діяльності товариства є виробництво машин і устатковання для сільського та лісового господарства; оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний); оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів та ін.

20.05.2013 року ТОВ «Техноторг» уклало зовнішньоекономічний контракт №UA-TT-WR-1-2013 з компанією «CNH International SA» (Швейцарія) на поставку в України сільгосптехніки, обладнання та комплектуючих до неї, відповідно до додатків та специфікацій на загальну суму 10000000 доларів США.

25.09.2013 року між ТОВ «Техноторг» та компанією «CNH International SA» було укладено Специфікацію №4 до контракту №UA-TT-WR-1-2013, відповідно до якої, сторони домовились про поставку, окрім іншого, 9 одиниць жаток зернових до комбайну «New Holland» модель 24GHCP (ширина захвату 7,3 м), нові, без транспортного візку, на умовах поставки EXW Плоцьк, Польша за ціною 10000 доларів США за одиницю.

15.10.2013 року по надходженню на територію України 1 одиниці жатки «New Holland», модель 24GHCP (ширина захвату 7,3 м), ТОВ «Техноторг» подало митну декларацію №504070000/2013, в якій зазначило ціну товару - 10000 доларів США. З врахування цією митної вартості, позивачем самостійно було обраховано митних платежів у сумі 17091 грн.

На підтвердження митної вартості товару ТОВ «Техноторг» надав до Миколаївської митниці: митну декларацію, декларацію митної вартості від 15.10.13, контракт поставки №UA-TT-WR-1-2013, специфікацію №4 до контракту, рахунок-фактуру №FTCNH130403864 від 30.09.13 із зазначенням вартості товару, рішення №1458-13 від 11.10.2013р. щодо сертифікації товару, договір перевезення, товарно-транспортну накладну, довідку перевізника.

15.10.2013 року Миколаївською митницею було направлено на адресу позивача лист, в якому повідомлялось, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, використані декларантом відомості не підтверджено документально, неподання документів, передбачених п.11 ч.11.4 Контракту. На підставі ст.53 Митного кодексу України, відповідач потребував від позивача додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо оплати та страхування товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товарів або сировини.

На зазначений запит митниці ТОВ «Техноторг» письмово повідомило про те, що процедура страхування товару під час виконання договору поставки не здійснювалась, а також надав документи, які підтверджували банківську гарантію на оплату від банків «Raiffeisen Bank Aval» та «UBS AG» (Швейцарія), комерційна пропозиція CNH International SA на жатки. Інших документів позивач не надав.

15.10.2013 року Миколаївською митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів, з тих підстав, що метод за ціною договору не застосовуються у звязку з тим, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару, використані декларантом відомості не підтверджено документально. Не надано документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України: подані бухгалтерські документи не містять реквізитів та номеру, не надано каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

За митну вартість відповідачем була прийнята митна вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів за ВМД №100270000/2013/210002, відповідно до якої аналогічний товар імпортувався в України іншим підприємством за ціною 15000 євро за одиницю.

Таким чином, Миколаївською митницею було визначена митна вартість товару позивача у сумі 21037, 23 доларів США, замість задекларованих ним самостійно 10000 доларів США.

В той же день, 15.10.2013 Миколаївською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погоджуюсь з зазначеним рішенням та діями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з протиправності дій та оскаржуваних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України і передбачає виконання митними органами мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Основні ж засади визначення митної вартості товару врегульовані розділом III Митного кодексу України.

Так, у відповідності до ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення митної вартості.

Як видно зі ст.49 МК України, під митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України слід розуміти вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі статті 51 МК України вбачається, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Так, ч.ч.1,2 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до вимог ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.

При чому, частина 2 статті 53 МК України, містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в межах Контракту від 20.05.2013 року №UА-ТТ-WR-1-2013, укладеному між компанією «CNH Іпtеrnаtional SA» (Швейцарія) та позивачем - ТОВ «Техноторг», останній імпортував на митну територію України 9 одиниць жаток зернових до комбайну New Holland, модель 24GHCP (ширина захвату 7,3 м), нові, без транспортного візку, на умовах поставки EXW Плоцьк, Польша за ціною 10000 доларів США за одиницю.

Так, як вже зазначалося вище, 15.10.2013р. позивач, по надходженню на територію України 1 одиниці жатки New Holland, модель 24GHCP, подав до Митниці митну декларацію №504070000/2013.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та пояснень представника позивача, застосовуючи основний метод, т.б. за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, на виконання ч.2 ст.53 МК України та для підтвердження митної вартості товарів, позивач надав до митного органу наступні документи:

- митну декларацію від 15.10.2013р. №504070000/2013;

- декларацію митної вартості товарів від 15.10.2013р.;

- контракт поставки від 20.05.2013р. №UА-ТТ-WR-1-2013, укладений з компанією «CNH Іпtеrnаtional SA» (Lugano, Switzerland) на придбання товарів, згідно якому, ціна за одиницю товару була зазначена в Специфікації до нього;

- специфікацію від 25.09.2013р. №4 до Контракту поставки від 20.05.2013р. №UА-ТТ-WR-1-2013;

- рахунок-фактуру від 30.09.2013р. №FТСNН130403864 із зазначенням вартості товару;

- банківську гарантію на оплату від банків «Raiffeisen Bank Aval» та «UBS AG» (Швейцарія);

- комерційну пропозицію компанії «CNH Іпtеrnаtional SA» (Lugano, Switzerland) на жатки;

- рішення від 11.10.2013р. №1458-13 ТОВ «Тестметрстандарт» про те, що сертифікація буде проведена після завершення митного оформлення товару з метою вільного обігу;

- контракт на перевезення товару від 12.07.2013р. №35;

- товарно-транспортну накладну;

- довідку перевізника;

- довідку від 15.10.2013р. №7/374 стосовно того, що експортований товар не страхувався.

Уважно дослідивши вказані вище документи, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що надані позивачем документи повністю відповідають вимогам ч.2 ст. 53 МК України щодо їх переліку, повноти та достовірності, а тому, зазначені позивачем цифри під час декларування товару базувались на документально підтверджених даних.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що у відповідності до ч.2 ст.53 МК України, позивачем було надано митному органу вичерпний перелік документів, які підтверджували дійсну митну вартість товару, а відповідач, в свою чергу, в своєму оскаржуваному рішенні конкретно не зазначив, які саме використані декларантом відомості не були підтверджені документально.

Як вбачається зі змісту ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Однак, в порушення зазначеної норми МКУ, відповідач у своєму рішенні не навів жодних обґрунтованих підстав його прийняття.

Відповідно до положень ч.3 ст.53 МК України, право на витребування від декларанта додаткових документів надається митному органу лише у разі, якщо надані останнім документи містять розбіжності або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Як видно з матеріалів справи, відповідач у своєму спірному рішенні не навів жодних підстав та необгрунтував необхідність надання позивачем додаткових документів, а саме наявність в наданих документах розбіжностей, наявність ознак підробки, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості в конкретних документах.

Таким чином, за вказаних обставин, митний орган не мав належних і передбачених законом підстав витребовувати у позивача додаткові документи.

У відповідності до приписів пункту 5 ч.2 ст.53 МК України, бухгалтерські документи надаються декларантом лише за їх наявності, а відповідно до п.3 ч. 3 ст.52 МК України, проведення цінової експертизи шляхом залучення експертів є виключно правом декларанта, а не його обовязком.

Необхідно вказати, що «комерційна пропозиція» продавця товару була надана відповідачу разом з іншими документами, що підтверджують заявлену позивачем митну вартість експортованого товару.

Крім того, судом встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач також порушив і Порядок застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів.

Так, ч.3 статті 57 МК України та ч.3 статті 58 МК України передбачено, що кожний наступний метод може застосовуватись лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена митним органом шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем же, в даному випадку, не вказано, в чому ж саме полягає неможливість визначення митної вартості експортованого позивачем товару за основним методом.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу й на те, що відповідачем, в порушення вимог ч.4 ст.57 МК України, перед застосуванням другорядних методів не була проведена процедура консультацій з декларантом, що призвело до того, що при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, т.б. відповідач не зазначив в оскаржуваному рішенні докладної інформації та джерел, які використовував при її визначенні. Зокрема, не зазначив митну вартість якого товару він брав за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару, час експорту в Україну, виробника, маршрут транспортування товару, інші комерційні умови поставки тощо.

В силу ч.7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, коригування митної вартості імпортованого підприємством позивача товару, в даному випадку, було здійснено відповідачем необґрунтовано та безпідставно, в звязку із чим, позовні вимоги дійно підлягають задоволенню, що, в свою чергу, і було правильно вирішено судом 1-ї інстанції.

При цьому, судова колегія, про ухваленні остаточного рішення по даній справі, також вважає за необхідне звернути увагу й на те, що аналогічної позиції з цього спірного питання дотримується і ВАС України, зокрема, в своїй ухвалі від 18.02.2015 року по справі №К/800/31997/14 за позовом ТОВ «Техноторг» до Миколаївської митниці щодо визнання протиправним аналогічного рішення митниці по коригуванню митної вартості імпортованої позивачем за цим же Контрактом від 20.05.2013р. №UА-ТТ-WR-1-2013 жниварки.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в даному випадку, не було належним чином зроблено представниками відповідача при розгляді даної справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_2