Справа № 826/2189/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2189/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А
07 липня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Собківа Я.М.,
суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,
при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу незаконним та його скасування, зобов`язання вчинити дії,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 34-ос від 29.01.2015 про переміщення ОСОБА_1 для проходження служби в іншу місцевість шляхом призначення з вищої посади (начальника відділу) у м. Києві на нижчу (заступника начальника відділу) у м. Львові; поновити позивача на посаді начальника відділу; визнати незаконним та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.
Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 з 01.08.1991р. проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч К-1410 по особовому складу від 28.08.2014р. №602-ос позивача було зараховано на посаду начальника відділу у розпорядження керівника структурного підрозділу ОСОБА_2 .
В подальшому, наказом командира в/ч К-1410 по особовому складу від 29.01.2015р. №34-ОС за підпунктом «в» пункту 42 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, позивача, який перебуває у розпорядженні директора 2 департаменту 55 Центру за посадою начальнику відділу, було призначено заступником начальника 1 відділу 7 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру.
Позивач заперечує правомірність спірного наказу від 29.01.2015р. №34-ОС та мотивує свої доводи тим, що цим наказом його було призначено на нижчу посаду в іншу місцевість, що на думку останнього є порушенням імперативних норм чинного законодавства.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про Службу безпеки України", на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.
Згідно зі статтею 19 Закону України "Про Службу безпеки України", кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України. До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України.
Статтею 20 Закону встановлено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Указом Президента України від 17 липня 2006 року № 619 було затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України (далі Положення № 619), підпункту «г» пункту 40 якого встановлено, що переміщення по службі військовослужбовців здійснюється на нижчі посади - на підставах, передбачених пунктом 42 цього Положення.
Відповідно до підпункту "в" пункту 42 Положення № 619, переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється виходячи з професійних і ділових якостей - на посаду з меншим обсягом роботи на підставі атестаційного висновку.
Переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі згідно з підпунктами "а" - "в" і "д" цього пункту здійснюється прямими начальниками в межах наданих їм прав щодо призначення на відповідні посади.
Згідно із пунктом 47 Положення № 619, для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання, вдосконалення підготовки військовослужбовців, об`єктивної оцінки їх професійної підготовки, ділових і моральних якостей, визначення відповідності займаним посадам та перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі проводиться атестування військовослужбовців.
Пунктами 5.1 та 5.2 Інструкції передбачено, що проведення атестування військовослужбовців має сприяти вихованню в них високого почуття відповідальності за доручену справу, подальшому підвищенню рівня професійної підготовки та зміцненню військової дисципліни.
Атестування осіб офіцерського складу проводиться один раз на п`ять років. За рішенням Голови СЗРУ атестування всіх офіцерів або офіцерського складу окремих підрозділів може проводитись і в інші строки.
Відповідно до пункту 5.6 Інструкції, у тексті атестації, який викладається в довільній формі, мають бути відображені дані, що характеризують військовослужбовця: готовність до служіння Українському народові; наполегливість у виконанні службових обов`язків, особиста дисциплінованість, вимогливість до себе та підлеглих; організованість та вміння визначити головний напрям у роботі, здатність якісно виконувати поставлені завдання, виявляти ініціативу, швидко орієнтуватися й уміло діяти у складній обстановці, схильність до аналізу; якість керування підлеглими, вміння навчати та виховувати їх організаторські здібності; оцінка стану справ у підрозділі, яким керує військовослужбовець, що атестується (дисципліна, бойова готовність, виконання оперативно - службових завдань, стан професійної підготовки тощо), або на ділянці роботи, за яку він відповідає; рівень професійної підготовки, знання військових статутів, інших нормативно-правових актів, своїх обов`язків за посадою та виконання їх, удосконалення спеціальних знань, науковий ступінь і вчене звання, знання іноземних мов, уміння застосовувати отримані знання на практиці, наявність оперативного досвіду, досвіду управлінської діяльності; здатність критично оцінювати свою діяльність, творчо ставитися до справи, наполегливість у виконанні службових обов`язків, авторитет у колективі, вміння зберігати службову та державну таємницю, дотримуватися правил конспірації в роботі.
Пунктом 5.7 Інструкції встановлено, що у висновку за атестацією зазначається, чи відповідає військовослужбовець, що атестується, займаній посаді, а також пропозиції щодо подальшого найбільш доцільного його службового використання, ураховуючи професійні, ділові і моральні якості, досвід роботи, здібності і нахили, а також інтереси справи.
При цьому можуть бути надані такі рекомендації: - про призначення на вищу посаду (на яку й коли); - про направлення на навчання до вищого військового навчального закладу, іншого навчального закладу, курси підвищення кваліфікації; - про переміщення на рівну посаду (на яку посаду доцільно перевести та причина переведення: необхідність укомплектування інших посад, для більш доцільного використання тощо); - про переміщення на іншу роботу - оперативну, викладацьку та іншу із зазначенням мотивів переведення; на яку посаду і коли; - про переміщення з вищої посади на нижчу, на якій підставі (пункт 42 Положення) та на яку посаду доцільно призначити; - про продовження військової служби за новим контрактом чи залишення на військовій службі понад граничний вік; - про звільнення з військової служби і на якій підставі.
Як свідчать матеріали даної справи, в період із жовтня 2009 року по листопад 2014 року відповідачем проводилася атестація ОСОБА_1 .
За результатами атестації було встановлено невідповідність позивача займаній посаді. З огляду на професійні та ділові якості позивача відповідач дійшов до висновку про доцільність переміщення його на нижчу посаду з меншим обсягом роботи відповідно до підпункту «в» пункту 42 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СЗР України, призначення старшим консультантом 1 відділу 2 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру СЗР України.
Позивач не погоджуючись із висновками атестаційної комісії подав рапорт від 05.12.2014р. на ім`я Директора 2 департаменту СЗР 55 Центру СРЗ України полковника ОСОБА_2 .
За результатами розгляду рапорта позивача керівником структурного підрозділу порушень при проведенні атестації позивача атестаційною комісією виявлено не було.
Водночас, як свідчать матеріали даної справи, на момент проведення атестації позивач мав два не знятих дисциплінарних стягнення у вигляді «догани», накладеної 11.12.2014р. правами директора департаменту, та «суворої догани», накладеної правами заступника Голови СЗРУ 23.01.2015.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 826/585/15, якою було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2015 року та частково задоволено позов ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дії Директора 2 департаменту 55 Центру ЗСР України по оголошенню ОСОБА_1 усного дисциплінарного стягнення від 11.12.2014 р. у вигляді догани та в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 розглянути питання преміювання ОСОБА_1 за результати роботи за 2014 рік у відповідності з вимогами п. 5 Постанови КМУ Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у розмірі не менше 10 % посадового окладу, оскільки на момент винесення оскаржуваного судового рішення по даній справі постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2015 року не набрала законної сили.
Згідно ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.
Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Зважаючи на те, що висновок атестаційної комісії стосується доцільності переміщення позивача на нижчу посаду з меншим обсягом роботи у зв`язку з невідповідності його займаній посаді, наслідком чого стало призначення ОСОБА_1 старшим консультантом 1 відділу 2 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру Служби зовнішньої розвідки України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 34-ос від 29.01.2015.

Що стосується позову в частині вимог про поновлення позивача на посаді начальника відділу у розпорядженні директора 2 департаменту 55 Центру - структурного підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів зауважує, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки є похідною від спірних правовідносин в частині визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 34-ос від 29.01.2015, який повністю узгоджується з нормами чинного законодавства.

Водночас, обговорюючи питаня про наявність правових підстав для скасування рішення про накладення відносно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, колегія суддів зважає на наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначає Дисциплінарний статут Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03. 1999 року N 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Пунктами 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Загальні обов`язки військовослужбовців передбачені статтею 11 Закону України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, яким затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю.

Як вбачається з матеріалів даної справи, підставою для оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани стало порушення останнім вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв, які містять службову інформацію, що є власністю держави».

Відповідно до п. 63 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв, які містять службову інформацію, що є власністю держави, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893, за порушення, що призвели до розголошення інформації "Для

службового користування", втрати або незаконного знищення документів з грифом "Для службового користування", а також інших вимог цієї Інструкції винні особи несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; є) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (ст. 83 Дисциплінарного статуту).

В свою чергу, відповідно до частин 3-5 статті 5 Дисциплінарного статуту, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Зважаючи на обставини даної справи, а також оцінюючи зібрані по справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог даного позову в частині визнання незаконним та скасування рішення відповідача про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено 13.07.15 р.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.