Справа № 2а-2934/1970/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. м. Київ К/800/7547/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Приватного підприємства "Консоль-Буд-Плюс" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства "Консоль-Буд-Плюс" до Тернопільської районної державної адміністрації, Фермерського господарства ОСОБА_4, Фермерського господарства ОСОБА_5, Управління Держкомзему України у Тернопільській області про визнання нечинними розпорядження, держаних актів та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року Приватне підприємств "Консоль-Буд-Плюс" звернулось до суду з позовом до Тернопільської районної державної адміністрації, Фермерського господарства ОСОБА_4, Фермерського господарства ОСОБА_5, Управління Держкомзему України у Тернопільській області про визнання нечинним розпорядження голови районної державної адміністрації № 197 від 15 квітня 1997 про надання земельної ділянки фермеру ОСОБА_6 в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, визнання нечинними Державних актів на право постійного користування ОСОБА_5 НОМЕР_1, виданий 06 березня 2000 року та ОСОБА_4 НОМЕР_2, виданий 06 березня 2000 року та про зобов'язання Тернопільську районну державну адміністрацію вчинити всі необхідні дії щодо виділення у власність ПП «Консоль-Буд-Плюс» земельної ділянки площею 59, 318 га для обслуговування відгодівельного комплексу в с. Лучка на території Миролюбівської сільської ради.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 15 квітня 1997 року розпорядженням голови районної державної адміністрації № 197 фермеру ОСОБА_5 була надана земельна ділянка площею 59,3 та на хуторі Цезарівка на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району. Дана земельна ділянка надана фермеру ОСОБА_5 в постійне користування.

Рішенням Тернопільський районної ради № 38 від 12.11.1998 р. фермерському господарству ОСОБА_7 надано в постійне користування 48,53 га. На підставі даного рішення виданий Державний акт на право постійного користування зе5мельною ділянкою.

Земельна ділянка площею 8,55 га належить фермерському господарству ОСОБА_5 згідно Державного акту на право постійного користування серії НОМЕР_1 від 06.03.2000 року.

Земельна ділянка площею 48,53 га належить фермерському господарству ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право постійного користування серії НОМЕР_2 від 06.03.2000р., який виданий на підставі рішення Тернопільський районної ради № 38 від 12 листопада 1998 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22 травня 2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу майна відгодівельного комплексу, укладений 05 листопада 2008 року між Приватним підприємством «Консоль-Буд-Плюс» та Тернопільський обласною спілкою споживчих товариств про відчуження майна відгодівельного комплексу, яке знаходиться на землях Миролюбівської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 та визнано право власності на майно відгодівельного комплексу, яке знаходиться на землях Миролюбівської сільської ради АДРЕСА_2.

На підставі даного рішення суду Тернопільський районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27.07.2009 року позивач зареєстрований власником об'єкта незавершеного будівництва, незавершеного будівництвом відгодівельного комплексу за вказаного адресою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у цій справі є право користування землею, наданою Тернопільською міською радою, засвідчене державним актом на право постійного користування землею. Позивач також претендує на користування зазначеною земельною ділянкою площею 59,318 га для обслуговування відгодівельного комплексу в с. Лучка на території Миролюбівською сільської ради. Тобто між цими особами існує спір про право, що у свою чергу, виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спірних правовідносин.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п.1 ч.1 ст. 3 КАС України і компетенція адміністративних судів, встановлена ст. 17 зазначеного Кодексу, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, зазначеного в якості відповідача.

Частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

За таких обставин, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року №21-173а15.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Консоль-Буд-Плюс" задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року скасувати.

Провадження у справі в порядку адміністративного судочинства - з а к р и т и.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)