Справа № 815/3152/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року 11год. 5хв. м. Одеса Справа № 815/3152/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі ГТУЮ у Донецькій області, відповідач) в якому просить визнати неправомірним рішення відповідача, що складається з відмови надати за заявою позивача відпустку без збереження заробітної плати за бажанням працівника на період проведення антитерористичної операції у відповідному населеному пункті та таким, що порушує належне позивачу право на відпустку передбачене пунктом 18 частини першої ст. 25 ЗУ «Про відпустки»; зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.03.2015 року про надання відпустки без збереження заробітної плати за бажанням працівника на період проведення антитерористичної операції у відповідному населеному пункті, поновити належне позивачу право на такий вид відпустки, передбачене пунктом 18 частини першої 25 ЗУ «Про відпустки» шляхом прийняття рішення згідно з діючим законодавством України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2014 році на підставі ч.6, ст. 179 КЗпПУ та пункту 3, ст. 25 ЗУ «Про відпустки» позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеному у медичному висновку, до досягнення дитиною шестирічного віку, тобто до 30 квітня 2015 року. За місяць до закінчення відпустки для догляду за дитиною, позивач звернулась до відповідача із заявою від 31.03.2015 року відповідно до п. 18, ч. 1, ст. 25 ЗУ «Про відпустки» про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати за бажанням працівника на період проведення антитерористичної операції у відповідному населеному пункті. Відповідач в свою чергу листом від 28.04.2015 року №545-5 відмовив позивачу у наданні такої відпустки посилаючись на п. 18, ст. 25 «Про відпустки» та зазначив, що установа в якій працює позивач перебуває на території підконтрольній владі України, а саме у м. Маріуполі Донецької області де антитерористична операція не проводиться. Проте позивач вважає рішення відповідача про відмову в наданні відпустки неправомірною, та такою, що порушує право позивача на такий вид відпустки, в звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція», помилково та вводячи суд в оману стверджуючи, що у м. Краматорськ та у м. Маріуполь станом на 28.04.2015 року здійснювалась антитерористична операція. В той час, як у Розпорядженні №1053 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Та наголошує на тому, що у розпорядженні та переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція не визначено часові рамки проведення АТО в кожному населеному пункті, а також на тому, що загальновідомим є той факт, що міста Маріуполь та Краматорськ є такими, що на теперішній час підконтрольні Українській владі, а тому антитерористична операція не може тут проводитись, оскільки територія цих міст вже визволена від терористичних угрупувань.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2005 року працює на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку.

Наказом ГУЮ у Донецькій області від 17.07.2014 року №2278/1 ОСОБА_1, головному спеціалісту відділу державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 28.07.2014 року по 30.04.2015 року включно.

01.04.2015 року позивач поштою на адресу ГТУЮ у Донецькій області була направлена заява від 31.03.2015 року в якій позивач в звязку з тим, що почалася антитерористична операція у місті, де знаходилась її робота, просила з посиланням на п. 18, ч. 1, ст. 25 ЗУ «Про відпустки» надати їй відпустку без збереження заробітної плати за бажанням працівника на період проведення антитерористичної операції (а.с. 10).

На вказану заяву ГТУЮ у Донецькій області надав відповідь від 28.04.2015 року №545-5 якою повідомило позивача, що її зава задоволенню не підлягає. Обґрунтовуючи це тим, що відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595, на виконання вимог Наказу Міністерства юстиції України №247/7 від 25.11.2014 року «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділ державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку переміщено та перереєстровано за адресою м. Маріуполь, вул. Металургів, 229. Та в звязку з тим, що у м. Маріуполі антитерористична операція не проводиться позивач не має право на даний вид відпустки.

Проте суд не погоджується з даним твердженням відповідача з огляду на наступне.

Згідно п. 18, ст. 25 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку: працівникам на період проведення антитерористичної операції у відповідному населеному пункті з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більш як сім календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції.

02.09.2014 року був прийнятий Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VІІ який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Стаття 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII встановлює, що періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Судом встановлено, що станом на квітень місяць 2015 року Президент України не видавав Указ про завершення проведення антитерористичної операції, а тому у відповідача відсутні підстави не враховувати це при прийняті рішення.

Територія проведення антитерористичної операції визначена в абзаці другому ст. 1 ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII як територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету міністрів України від 30.10.2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» визначено, що м. Краматорськ та м. Маріуполь є населеними пунктами, у яких здійснювалася антитерористична операція.

Суд враховує, що розпорядженням Кабінету України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження №1053.

Проте постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року по справі №826/18330/14 залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року було визнано не чинним розпорядження від 05.11.2014 року №1079-р та зобовязано Кабінет Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому його було оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У «Офіційному віснику України» від 22.05.2015 року №38 опубліковано резолютивну частину постанови суду від 09.02.2015 року по справі №826/18330/14.

Тобто на час прийняття оскаржуваного рішення від 28.04.2015 року про відмову надати позивачу відпустку судовим рішенням було поновлено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053.

Таким чином посилання відповідача в своєму рішенні на те, що у містах Маріуполі та Краматорську Донецької області антитерористична операція не проводиться є необґрунтованими, а відмова надати позивачу відпусту з цієї підстави є неправомірною.

Відповідно до пункту 5.3 Наказу Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року №759/19497 «Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі» - Головне територіальне управління організовує роботу з кадрами в апараті Головного територіального управління юстиції, в районах, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управліннях юстиції.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства юстиції України від 17.04.2002 року №30/5 «Про затвердження Типового положення про відділ державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного у місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції» - відділ державної реєстрації актів цивільного стану є структурним підрозділом реєстраційної служби Головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що рішення відповідача про відмову надати позивачу відпустку відповідно до п. 18 ст. 25 ЗУ «Про відпустки» є неправомірним, та таким що порушує належне позивачу право на такий вид відпустки, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України

Керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28.04.2015р. про відмову у наданні ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції.

Зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2015р. про надання відпустки за бажанням працівника без збереження заробітної плати на період проведення антитерористичної операції та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 17.07.2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

.