Справа № 807/285/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Справа № 876/7617/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року у справі за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надбавки до пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на його користь зайво одержану суму надбавки до пенсії за період з 16.10.2007 року по 01.03.2010 року в розмірі 4754, 58 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», 01.06.2002 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу 20 років у розмірі 58 % грошового забезпечення.

Постановою КМУ від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян. Відповідно до зазначеної постанови органам Пенсійного фонду надано функцію по призначенню і виплаті пенсій деяким категоріям громадян, а саме головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано функцію з 01.01.2007 року з призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Згідно висновку про призначення пенсії, затвердженого 06.06.2002 року начальником ФЕВ УМВС України в Закарпатській області, до пенсії ОСОБА_1 враховувалась надбавка в розмірі 20 %, передбачена Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», як особі, яка постійно проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Статтею 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», якою передбачено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Станом на дату призначення пенсії - 01.06.2002 року, вказана надбавка була встановлена у звязку із реєстрацією місця проживання ОСОБА_1 в гірському населеному пункті, якому надано статус гірського - с. Лісковець, 13 Міжгірського району. Для уточнення даних, на вказану адресу пенсіонера ОСОБА_1, головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було направлено лист № 1521/13 від 17.02.2010 р. про надання копії посвідчення особи, яка постійно проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, а також довідку Лісковецької сільської ради для підтвердження фактичного місця проживання. Відповідь на вказаний лист, головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не отримувало, у звязку з чим, для зясування обставин справи та уникнення можливої переплати, з 01.03.2010 року було припинено виплату відповідного підвищення до пенсії за проживання в гірському населеному пункті.

Також апелянт зазначає, що про порушення своїх прав та інтересів, головне управління ПФУ в Закарпатській області дізналось 28.12.2012 року, тобто з моменту, коли пенсіонером ОСОБА_1, особисто надано головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області копію свого паспорта, згідно якого зазначено, що з 16.10.2007 року його знято з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно розрахунку, отриманої ОСОБА_1 гірської надбавки, за період з дати зняття з реєстрації місця проживання - 16.10.2007 року по дату припинення відповідного підвищення до пенсії - 01.03.2010 рік, було виплачено відповідну надбавку на загальну суму 4754,58 грн.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Таким чином, знявшись з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 в силу вказаної норми Закону, повинен був повідомити головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про вказані обставини, згідно яких, за вищевказаний вказаний період, була зайво сплачена сума доплати до пенсії в розмірі 4754,58 грн.

Також зазначає, що ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено стягнення суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові здійснюються тільки на підставі рішень органу, що призначає пенсії, однак ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», на умовах якого ОСОБА_1 призначена пенсія, передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Скориставшись своїм правом, в силу ст. 60 вказаного Закону, головне управління ПФУ в Закарпатській області на підставі рішення суду просить стягнути з ОСОБА_1 суму в розмірі 4754,58 грн. і на думку апелянта, Закарпатський окружний адміністративний суд невірно зазначив, що стягнення головним управлінням надміру виплаченої пенсії в судовому порядку є передчасним та не відповідає вимогам Закону і таке стягнення в судовому порядку можливе виключно у випадку припинення виплати пенсії.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Розглядаючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ГУ ПФУ в Закарпатській області не надано доказів прийняття органом пенсійного фонду рішення про стягнення пенсії, надміру виплаченої ОСОБА_1 та не надано доказів припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, тому суд костантував невиконання позивачем вимог ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, а тому вважав звернення з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 суми надміру виплаченої пенсії є передчасним та не відповідає вимогам закону.

При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що згідно ч. ч. 1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомосте про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. А згідно ст. 101 вказаного Закону підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Оскільки зазначеними нормами прямо не передбачено право головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на звернення до суду саме з адміністративним позовом, а вимоги позивача зводяться до відшкодування шкоди, то відповідально даний спір знаходиться в площині цивільних правовідносин, а тому повинен розглядатись за правилами ЦПК України.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а провадження у даній справі закрити.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року у справі № 819/1126/13-а скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2015 року