Справа № 7722/10/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

7722/10/1570

Справа № 7722/10/1570

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Юзефович Ю.А.

В С Т А Н О В И В:

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що висновки акту №332/23-80/30109015 від 09.07.2010 року, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення, про неправомірне відображення суми ПДВ у складі податкового кредиту за податковими накладними виписаними у попередніх звітних періодах до 01.03.2008 року та безпідставність включення ним сум ПДВ по податковим накладним виписаним ЗАТ «Альтрон» у розмірі 220681грн., не відповідають дійсним обставинам, оскільки ним відповідно до вимог пп.7.4.5. п.7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі Закон України №168/97-ВР) до податкового кредиту включені тільки ті суми, які підтверджені податковими накладними, відсутність яких не дає права на формування податкового кредиту. Відображення в деклараціях податкових накладних виписаних у попередніх податкових періодах, які були отримані пізніше ніж виписані, на думку позивача відповідає вимогам п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-Ш від 21.12.2000року (далі Закон України №2181) щодо можливості самостійно виправити помилки в деклараціях протягом строку давності, тобто 1095 днів. Встановлення обладнання придбаного у ЗАТ «Альтрон» пов’язане з господарською діяльністю ТОВ «Інтертелеком», що прямо передбачене Законом України «Про телекомунікації», Ліцензійними умовами провадження діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого міжнародного, міжміського, місцевого телефонного зв’язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв’язку, затверджених наказом Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 17.06.2004 року №132 (далі Ліцензійні умови №132).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, наполягав, що оспорювані рішення є законними та обґрунтованими, винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник прокуратури вважав, що позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення представників сторін, прокуратури, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що ТОВ «Інтертелеком» зареєстровано виконкомом Одеської міської ради, свідоцтво про державну реєстрацію від 21.09.1998 року (т.1 а.с.8). Знаходиться на податковому обліку в органах податкової служби з 13.10.2008 року.

З 18.05.2010 року по 30.06.2010 року Державною податковою адміністрацією в Одеській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Інтертелеком» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складений акт №332/23-80/30109015 від 09.07.2010 року (т.1 а.с.46-115).

В Акті перевірки вказано, що ТОВ «Інтертелеком» протягом перевіряємого періоду до складу податкового кредиту віднесені суми ПДВ, по податковим накладним, які виписані постачальниками товарів (робіт, послуг) до 01.03.2008 року (додаток 8 до акту перевірки – т.1 а.с. 124-136). Підпунктом 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР податкова накладна видається платнику податку, який поставляє товари (послуги) на вимогу їх отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні порядку її заповнення, отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту.

Перевіркою не встановлено факту звернення ТОВ «Інтертелеком» до органу державної податкової служби з відповідною заявою про включення до складу податкового кредиту зазначених податкових накладних, в зв’язку з чим ТОВ «Інтертелеком» не використало своє право на підтвердження суми податкового кредиту за жовтень 2006- лютий 2008 року, тобто по податковим накладним виписаним до 01.03.2008 року.

Суд вважає висновки акту перевірки щодо неправомірного віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ, по податковим накладним, які виписані постачальниками товарів (робіт, послуг) до 01.03.2008 року, обґрунтованими. При цьому суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України №168/97-ВР встановлені значення термінів, якому вони вживаються у Законі. В силу пунктів 1.5,1.6 статті 1 Закону України №168/97-ВР звітний (податковий) період – період, за який платник податку зобов’язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету. Податкове зобов’язання – загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, визначена згідно з цим Законом. В п.1.7 статті 1 Закону України №168/97-ВР визначено, що податковий кредит – це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Виходячи з вказаних положень Закону України №168/97-ВР відображення як податкових зобов’язань так і податкового кредиту в деклараціях повинно відбуватися саме за звітний період, в якому ці податкові зобов’язання та право на податковий кредит виникли.

Визначення податкового кредиту як право, а не обов’язок, платника податку зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, передбачає лише одне, що саме в звітному періоді він може скористатись цим своїм правом при підставах, які зазначені в законі. Такими підставами є відповідно до підпункту 7.2.6. пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР наявність у нього відповідних податкових накладних, оформлених належним чином. Вказана норма - п.п.7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР вимагає від платника податку, який хоче скористатись правом на податковий кредит в звітний період, отримати податкову накладну від постачальника товарів (послуг), а у разі відмови останнього надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення, платник податку все одно може скористатись своїм правом на податковий кредит та зазначити його в декларації за звітний період, але при умові надання скарги на такого постачальника товарів (послуг) з копією розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є також підставою для проведення позапланової перевірки такого постачальника для з’ясування та повноти нарахування ним зобов’язань з цього податку за такою господарською операцією. У вказаний спосіб норми Закону України №168/97-ВР з одного боку захищають платника податків, який має право на податковий кредит в звітному періоді і хоче таким правом скористатися, з другого боку дають можливість контролювати податковою службою постачальника товарів (послуг), у якого відповідно до ст.7 виникають податкові зобов’язання з цього податку та якій у момент виникнення таких податкових зобов’язань повинен скласти податкову накладну та надати її покупцю.

Суд не приймає до уваги твердження позивача в обґрунтування своїх вимог, що відображення в деклараціях податкових накладних виписаних у попередніх податкових періодах, які були отримані пізніше ніж виписані, відповідає вимогам п.5.1 ст.5 Закону України №2181 щодо можливості самостійно виправити помилки в деклараціях протягом строку давності, тобто 1095 днів, оскільки в даному випадку при поданні декларацій за попередні періоди помилки позивачем допущено не було, оскільки ним фактично не було отримано податкових накладних, які були виписані контрагентами, та які надають право на включення до декларації сум податкового кредиту, як і не було подано скарг на відповідного контрагента, якій не надав у відповідному звітному періоді податкової накладної. Згідно акту перевірки та додатку 8 до акту перевірки (т.1 а.с. 124-136) позивач включив до складу податкового кредиту суми ПДВ в деклараціях по даті отримання цих податкових накладних, але вони були виписані не в звітному періоді. Таким чином, позивачем помилки в деклараціях допущено не було. Позивач лише не скористався своїм правом на податковий кредит у відповідному звітному періоді при визначених Законом України №168/97-ВР умовах.

Щодо висновку перевіряючих про неправомірне віднесення до податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 220681грн. по договору АLT-17/06-09, за яким позивачем придбане обладнання Системи перехоплення телекомунікацій, з посиланням на те, що це обладнання не призначене для використання у власній господарській діяльності, суд вважає його необґрунтованим та відповідно неправомірним зменшення відповідачем позивачу податкового кредиту жовтня 2009 року на суму 220681грн. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено і ці обставини не оспорюються в акті перевірки, що10.07.2009 року укладений договір АLT-17/06-09 між «Замовником» (СБУ), «Платником» (ТОВ «Інтертелеком») та «Виконавцем» (ЗАТ «Альтрон») на поставку обладнання Системи перехоплення телекомунікацій згідно специфікації. Відповідно до п.5.5, п.5.7 Договору - «Виконавець» передає «Платнику» право власності на Обладнання, «Платник» надає «Замовнику» (СБУ) право користування обладнанням.

Зазначений договір був укладений сторонами на виконання вимог законодавства, а саме ч.4 ст.39 Закону України «Про телекомунікації», пп.3.13 п.3 Ліцензійних умов №132, якими визначено, що оператори телекомунікацій зобов’язані за власні кошти встановлювати на своїх телекомунікаційних мережах технічні засоби необхідні для здійснення уповноваженими органами оперативно-розшукових заходів, і забезпечувати функціонування цих технічних засобів, а також у межах своїх повноважень сприяти проведенню оперативно-розшукових заходів та недопущенню розголошення організаційних та тактичних прийомів їх проведення. Оператори телекомунікацій зобов’язані забезпечувати захист зазначених технічних засобів від несанкціонованого доступу.

Таким чином здійснення ТОВ «Інтертелеком» своєї господарської діяльності як оператора зв’язку неможливе без встановлення вказаного обладнання, його встановлення та використання зв’язано з господарською діяльністю позивача в силу вищезазначених вимог законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167 КАС України.

Суддя