Справа № 503/1180/15-а
Суддя: Сопільняк О. М.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кодимський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 503/1180/15-а
Провадження №в-А/503/20/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Сопільняка О.М., при секретарі Вдовиченко В.О., розглянувши відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кодимської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18 червня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської з адміністративним позовом Кодимської районної державної адміністрації про визнання протиправним розпорядження №57/к-2013 від 07 травня 2013 року у частині нарахування стажу державного службовця та зобовязання вчинити дії, зокрема перерахувати вказаний стаж у відповідності з вимогами закону.

В своєму позові ОСОБА_1 вказав, що 29 березня 1994 року наказом №29 він був призначений на посаду агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області.

16 липня 2004 року наказом №121 його було переведено спеціалістом І категорії цього ж пункту.

23 січня 2006 року наказом №31-к він був звільнений з займаної посади у звязку зі скороченням штатів.

07 травня 2013 року розпорядженням голови Кодимської районної державної адміністрації №57/к-2013 його було призначено на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської районної державної адміністрації, де він працює до теперішнього часу.

Вказаним розпорядженням йому було визначено 15 ранг державного службовця та стаж державної служби, який станом на 07 травня 2013 року склав 3 роки 10 місяців 7 днів та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 10% посадового окладу.

Вважає вказане розпорядження у частині встановлення рангу та стажу державної служби, а відтак і надбавки за вислугу років протиправним, оскільки Законом України «Про карантин рослин» від 30 червня 1993 року передбачено, що на посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №241-р посади працівників органів Державної служби з карантину рослин віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про карантин рослин» (у редакції Закону України від 19 січня 2006 року №3369-IV) державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України.

Посадовими особами, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, стаж державної служби зараховується з дня набрання чинності Законом України «Про карантин рослин».

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 1993 року №892 затверджено Статут Державної служби з карантину рослин України, де пунктом 9 розділу ІІІ вказано, що спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

До 29 грудня 2003 року діяльність Державної служби з карантину рослин України була регламентована вищевказаним Статутом, з 11 грудня 2003 року - наказом Міністерства аграрної політики від 11 грудня 2003 року №439, яким затверджено Положення про Державну службу з карантину рослин України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за №1244/8565). Пунктом 12 цього Положення передбачено, що провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

Відтак, вважає, що його робота на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області, прирівнюється до державної служби, яка повинна була враховуватись при визначенні його стажу державного службовця, однак в оскаржуваному ним розпорядженні цей період роботи до стажу державної служби врахований не був.

У звязку з цим просить визнати протиправним рішення Кодимської районної державної адміністрації Одеської області №57/к-2013 від 07 травня 2013 року у частині встановлення йому 15 рангу державного службовця, стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років.

Окрім цього, просить зобов'язати відповідача зарахувати до стажу державної служби період його роботи з 29 березня 1994 року по 16 липня 2004 року на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області та з 16 липня 2004 року по 23 січня 2006 року на посаді спеціаліста І категорії, який за посадою є одночасно державним інспектором з карантину рослин Олексіївського пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області.

Просить, також, зобов'язати відповідача встановити йому ранг державного службовця та надбавку за вислугу років у відповідності до стажу державної служби з моменту призначення на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської райдержадміністрації, тобто з 07 травня 2013 року.

Одночасно з цим просив розглянути вказаний адміністративний позов у відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України в порядку скороченого провадження.

07 липня 2015 року до суду надійшло заперечення представника Кодимської районної державної адміністрації, в якому зазначено, що відповідач заявлених позовних вимог не визнає, позаяк робота позивача на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області не може бути врахована до стажу державної служби. У звязку з цим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України у справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

У такому разі відповідно до п.4 ч.5 цієї статті справа має бути розглянута не пізніше пяти дня з дня надання відповідачем заперечення щодо позову.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У п.1 ч.1 ст.3 КАС України справу адміністративної юрисдикції (адміністративну справу) визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, субєктом владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 тієї самої статті є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-XIV від 09 квітня 1999 року, місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно з ч.2 ст.18 КАС України адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, підсудні окружним адміністративним судам.

Водночас, відповідно до п.4 ч.1 цієї статті усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам.

Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.18 КАС України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

У звязку з цим, адміністративний позов ОСОБА_1 суд визнає прийнятним та предметно підсудним Кодимському районному суду Одеської області, як адміністративному суду.

Вирішуючи зазначений спір, суд у відповідності з вимогами ч.3 ст.2 КАС України виходить з того чи 1) прийнято оскаржуване рішення Кодимською районною радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 2) прийнято це рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття; 3) дотримано при його ухваленні принцип рівності перед законом, запобігання несправедливій дискримінації; 4) прийняте воно пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення та з урахуванням права особи на участь у процесі його прийняття.

Судом встановлено, що пунктом 1 розпорядження голови Кодимської районної державної адміністрації №57/к-2013 від 07 травня 2013 року позивача ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської райдержадміністрації.

Пунктом 2 цього розпорядження позивачеві присвоєно 15 ранг державного службовця, визначено стаж державної служби станом 07 травня 2013 року - 3 роки 10 місяців 7 днів та встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 10% посадового окладу (пункти 3,4 розпорядження №57/к-2013 від 07 травня 2013 року).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставою недійсності розпорядження №57/к-2013 від 07 травня 2013 року в адміністративному позові вказано невідповідність вимогам закону порядку нарахування позивачеві стажу державної служби.

Судом встановлено, що 29 березня 1994 року наказом №29 позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області.

16 червня 2004 року наказом №121 позивача було переведено спеціалістом І категорії цього ж пункту з карантину рослин.

23 січня 2006 року наказом №31-к позивач був звільнений із займаної посади у звязку зі скороченням штатів.

Відтак, позивач з 29 березня 1994 по 16 червня 2004 р.р. працював на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області, а з 16 червня 2004 року по 23 січня 2006 року на посаді спеціаліста І категорії цього ж пункту з карантину рослин.

Правові відносини щодо державної служби в України врегульовані Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, який відповідно до його преамбули регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. Він же визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Так, відповідно до ст.1 цього закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Категорії посад державний службовців встановлені статтею 25, а ранги державних службовців статтею 26 цього закону.

Відповідно до ч.2 ст.33 цього закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Умови оплати праці державних службовців, розміри посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом здування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету міністрів України (ч.5,7 та 8 ст.33 цього закону).

Загальні правові, організаційні та фінансово-економічні основи карантину рослин, діяльність державних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян, спрямована на запобігання завезенню та поширенню відсутніх на території України небезпечних шкідників, хвороб рослин і бур'янів, регулюється Законом України «Про карантин рослин» від 30 червня 1993 року №3348-ХІІ, який набув чинності 23 серпня 1993 року.

Відповідно до ст.12 цього Закону (в редакції на день набрання ним чинності) організація та здійснення державного контролю з карантину рослин покладається на головних державних інспекторів з карантину рослин, їх заступників і державних інспекторів з карантину рослин. При цьому, головні, провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

Законом України №674-ІV від 03 квітня 20013 року «Про внесення змін до Закону України «Про карантин рослин», Закон України «Про карантин рослин» з 01 січня 2004 року викладено в новій редакції.

Так, частиною 1 ст.13 цього закону (в редакції після 01 січня 2004 року) визначено, що організація та здійснення державного контролю з карантину рослин покладаються на головних державних інспекторів з карантинурослин України, їх заступників і державних інспекторів з карантинурослин. При цьому, відповідно до ч.5 цієї статті державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України.

Частиною 6 ст.13 цього закону на посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, поширено дію Закону України «Про державну службу».

Законом України №3369-ІV від 19 січня 2006 року «Про внесення змін до Закону України "Про карантин рослин"», Закон України «Про карантин рослин» з 21 лютого 2006 року викладено в новій редакції.

Так, відповідно до ч.ч.5-7 ст.9 цього закону (в редакції після 21 лютого 2006 року) Державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України, на яких поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посадовим особам, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, стаж державної служби зараховується з дня набрання чинності Законом України "Про карантин рослин".

Отже, з часу введення цього закону в дію, зокрема з 24 серпня 1993 року і до 01 січня 2004 року відповідно до ч.4 ст.12 цього закону (в редакції на день набрання ним чинності) до державних інспекторів з карантину рослин прирівнювались головні, провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин.

З 01 січня 2004 року відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.13 Закону «Про карантин рослин» в редакції Закону №674-ІV від 03 квітня 20013 року, державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України, на яких поширено дію Закону України «Про державну службу».

Таке ж положення збереглось і після 21 лютого 2006 року відповідно до ст.9 Закону України «Про карантин рослин» в редакції Закону №3369-ІV від 19 січня 2006 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №241-р від 12 липня 2005 року «Про віднесення посад працівників органів Державної служби з карантину рослин до відповідних категорій посад державних службовців» посади працівників органів Державної служби з карантину рослин віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України №892 від 28 жовтня 1993 року було затверджено Статут Державної служби з карантину рослин України, де пунктом 9 розділу ІІІ було вказано, що спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

До 31 грудня 2003 року діяльність Державної служби з карантину рослин України була регламентована вищевказаним Статутом, а з грудня 2003 року -наказом Міністерства аграрної політики від 11 грудня 2003 року №439, яким затверджено Положення про Державну службу з карантину рослин України (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за №1244/8565).

Пунктом 12 цього Положення передбачено, що провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

Викладене свідчить про те, що робота позивача ОСОБА_1 в період з 29 березня 1994 року по 16 червня 2004 року на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області та з 16 червня 2004 року по 23 січня 2006 року на посаді спеціаліста І категорії цього ж пункту з карантину рослин (а всього більше 12 років 6 місяців) прирівнюється до державної служби.

Головне управління Державної служби України в листі №284/615-13 від 02 жовтня 2013 року вказало, що зазначені періоди роботи можуть бути зараховані ОСОБА_1 до державного стажу за умови, якщо за посадою агронома ІІ категорії Олексіївського прикордонного пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області він одночасно мав повноваження державного інспектора з карантину рослин.

Порядок обчислення стажу державного службовця передбачено постановою Кабінету міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 3 травня 1994 року №283.

Так, абзацом 15 п.2 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин України, головних державних інспекторів з карантину рослин Республіки Крим, області і міста Києва, їх заступників, а також головних, провідних спеціалістів та спеціалістів всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин, завідуючих прикордонними пунктами з карантину рослин в морських, річкових портах (на пристанях), на відповідних залізничних станціях, в аеропортах, на головпоштамтах або шосейних шляхах, які за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту, з дня набрання чинності Законом України від 30 червня 1993 року №3348-XII "Про карантин рослин" (з 24 серпня 1993 року);

- на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин міста Севастополя, його заступників, спеціалістів Державної служби з карантину рослин України, які є державними інспекторами з карантину рослин, з дня набрання чинності Законом України від 3 квітня 2003 року №674-IV "Про внесення змін до Закону України "Про карантин рослин" (з 1 січня 2004 року).

Відтак, на день призначення на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської районної державної адміністрації позивач ОСОБА_1 мав стаж державної служби 12 років 6 місяців 29 днів, а тому відповідно до ч.5 ст.33 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років мала бути йому признаечна у розмірі 20% посадового окладу, як такому, що маж стаж державної служби понад 10 років.

У звязку з цим, адміністративний позов ОСОБА_1 у частині оскарження розпорядження №57/к-2013 від 07 липня 2013 року щодо визначення стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років (п.3 та п.4.1) підлягає задоволенню.

Водночас, задоволенню не підлягаю вимоги позивача що стосуються призначення йому рангу державного службовця, оскільки відповідно до ст.25 Закону України «Про державну службу» позивач, як спеціаліст районної державної адміністрації, має сьому категорію посади державного службовця, а тому присвоєння йому 15 рангу є правомірним та відповідає положенням ст.26 цього Закону та Положенню про ранги державних службовців, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 1996 року N658.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.17,18,167,185-186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним пункт третій розпорядження голови Кодимської районної державної адміністрації №57/к-2013 від 07 травня 2013 року в частині визначення ОСОБА_1 стажу державної служби у розмірі трьох років десяти місяців семи днів та в цій частині розпорядження скасувати.

Визнати протиправним підпункт перший пункту четвертого розпорядження голови Кодимської районної державної адміністрації №57/к-2013 від 07 травня 2013 року в частині встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 10% посадового окладу та в цій частині розпорядження скасувати.

Зобов'язати Кодимську районну державну адміністрацію зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 29 березня 1994 року по 16 червня 2004 року на посаді агронома ІІ категорії Олексіївського пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області та з 16 червня 2004 року по 23 січня 2006 року на посаді спеціаліста 1 категорії, який за посадою є одночасно державним інспектором з карантину рослин Олексіївського пункту з карантину рослин Прикордонної державної інспекції з карантину рослин в Одеській області.

Зобов'язати Кодимську районну державну адміністрацію встановити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у відповідності з ч.5 ст.33 Закону України «Про державну службу», як такому, що на день призначення на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської Кодимської районної державної адміністрації, тобто на 07 травня 2013 року, мав стаж державної служби більше 10 років.

Постанова суду є підставою для здійснення перерахунку заробітної плати, надбавок, відпусток, пільг, допомоги та інших соціальних виплат ОСОБА_1 з дня його призначення на посаду головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Кодимської районної державної адміністрації, тобто з 07 травня 2013 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2