Справа № 821/1085/15-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1085/15-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання недійсною та скасування податкової консультації, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» (далі ТОВ «ПМК № 19») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання недійсною та скасування податкової консультації від 24 березня 2015 року за № 301/10/21-22-17-01-34.

В обґрунтування позову зазначалось, що у лютому 2015 року позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про надання податкової консультації з питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який було запроваджено згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року за № 71-VІІІ. На заяву відповідачем надано податкову консультацію від 24 березня 2015 року за № 301/10/21-22-17-01-34, якою контролюючий орган розяснив, що позивач, як юридична особа, у 2015 році зобовязаний обчислювати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради, і до 20 лютого цього ж року подати декларацію. На думку позивача, податкову консультацію надано всупереч положенням пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України та ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких даний податок має справлятися не раніше 2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ПМК № 19» відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, директор ТОВ «ПМК № 19» в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, зокрема пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4, ст. 5, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що у лютому 2015 року позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про надання податкової консультації з питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який було запроваджено згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року за № 71-VІІІ.

На заяву відповідачем надано податкову консультацію від 24 березня 2015 року за № 301/10/21-22-17-01-34, якою контролюючий орган розяснив, що позивач, як юридична особа, у 2015 році зобовязаний обчислювати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради, і до 20 лютого цього ж року подати декларацію.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що податкова консультація ГУ ДФС у Херсонській області від 24 березня 2015 року за № 301/10/21-22-17-01-34 є правомірною.

Так, відповідно до пп.14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно ст. 52 названого Кодексу за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Пунктами 53.1 та 53.3 ст. 53 Кодексу визначено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, наведена норма Податкового кодексу України передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Як встановлено матеріалами справи, у лютому 2015 року ТОВ «ПМК № 19» звернулось до контролюючого органу із заявою про надання податкової консультації з питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який було запроваджено згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року за № 71-VІІІ (а. с. 29).

З вказаної заяви вбачається, що позивачем ставиться питання, чи дійсно податок на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки, в частині податку на нерухоме майно нараховується та сплачується починаючи з 2016 року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ внесено зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, зокрема, розширено базу оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування нежитлової нерухомості, які набрали чинності з 01 січня 2015 року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» за № 71-VІІІ органам місцевого самоврядування рекомендовано: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ з 01 січня 2015 року викладено в новій редакції статті 265 та 266 Податкового кодексу України, а саме пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Кодексу обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого обєкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий обєкт.

В пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Кодексу зазначено, що ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 33 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу встановлено, що на 2015 рік ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для обєктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.5 п. 266.7 названої статті Кодексу платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта/обєктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо новоствореного (нововведеного) обєкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий обєкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт.

Матеріалами справи встановлено, що наданою податковою консультацією від 24 березня 2015 року за № 301/10/21-22-17-01-34 контролюючий орган розяснив, що позивач, як юридична особа, у 2015 році зобовязаний обчислювати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради, і до 20 лютого цього ж року подати декларацію.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм податкового законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ПМК № 19» щодо визнання недійсною та скасування податкової консультації ГУ ДФС у Херсонській області від 24 березня 2015 року, оскільки вказана консультація не суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, які набрали чинності з 01 січня 2015 року.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що оскаржена податкова консультація порушує ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, вказаною статтею визначено обмеження стосовно термінів прийняття Законів України та їх окремих положень, які зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, в той час як внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, навпаки направлені на збільшення надходжень до бюджету і не повязані із збільшенням витрат бюджету.

Крім того, судом першої інстанції також правильно зазначено, що посилання позивача на порушення відповідачем пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України є необґрунтованими, оскільки вказані вимоги щодо термінів введення змін до елементів податків та зборів визначені саме для законодавчого органу, яким не є відповідач.

За таких даних, рішення суду першої інстанції є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 19» залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_1