Справа № 826/7307/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2015 року № 826/7307/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Служби у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 в якому просить:

- визнати незаконним рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 викладене у висновку від 31.10.2014 № 107-6754/40, прийняте відповідачем;

- скасувати висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір'ю - ОСОБА_2 від 31.10.2014 № 107-6754/40, прийнятий відповідачем;

- зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та прийняти відповідне рішення у законодавчо визначений строк із врахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_3 та норм Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про попередження насильства в сім'ї».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2015 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 04.06.2015 не прибув представник відповідача, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність залучення до справи у якості третьої особи ОСОБА_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2015 залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та зобов'язано відповідача надати належним чином завірену копію Положення про Службу у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві.

08.06.2015 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

22.06.2015 позивач надав додаткові пояснення та докази по справі.

В судове засідання 25.06.2015 не прибули представник відповідача та третя особа, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце слухання справи, а тому суд відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Станом на час розгляду справи по суті інших документів від сторін не надходило.

Відповідач на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2015 не надав суду належним чином завірену копію Положення про Службу у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, проте у відкритому доступі знаходиться Типове положення про службу у справах дітей обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації та Типове положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2007 № 1068, яке долучене судом до матеріалів справи.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та його представника в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2014 до відповідача, Святошинської РДА у м. Києві надійшла ухвала Солом'янського районного суду міста Києва про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та встановлення способів участі батька у вихованні дитини, та зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення способу участі матері у вихованні дитини.

31.10.2014 відповідач прийняв рішення від 31.10.2014 № 107-3754/40 в зв"язку з розглядом цивільної справи у Солом"янському суді м. Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яким рекомендував Солом'янському районному суду міста Києва визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

03.03.2015 рішенням Солом'янського районного суду міста Києва по справі № 760/112010/14-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір'ю ОСОБА_2.

Позивач, не погоджуючись з зазначеним Святошинської РДА у м. Києві рішенням від 31.10.2014 № 107-3754/40, звернувся за захистом своїх прав і інтересів до суду.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та його представника в судовому засіданні, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи 11.06.2014 до відповідача звернулась третя особа ОСОБА_2 з заявою про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 29.05.2014 забрав їхнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі школи-дитячого садка І ступеня «Стежина» та вивіз у невідомому напрямку і станом на 11.06.2014 дитину не повернув.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зважаючи на відкриття провадження Солом'янським районним судом міста Києва за позовом ОСОБА_2 та її звернення до служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідач провів обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_2, де проживає позивача та встановлено, що для проживання та розвитку малолітнього ОСОБА_3 створено відповідні умови, дитина забезпечена необхідними речами, в квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено розмову з позивачем та його матір'ю та встановлено, що в процесі спілкування останніх з ОСОБА_3 простежується їх вплив на малолітнього сина, що відповідно впливає і на ставлення ОСОБА_3 до своєї матері ОСОБА_2

З висновку спеціаліста психолога Центру у справах сім'ї та жінок «Родинний дім» від 27.08.2014 № 80 вбачається, що дитина продемонструвала прив'язаність у стосунках з батьком та конфліктні стосунки з матір'ю, страх у спілкуванні з нею та одночасно потребу в цьому спілкуванні.

Відповідно до психологічного обстеження Київського психоневрологічного диспансеру № 4 за результатами проведення обстеження матері, громадянки ОСОБА_2, наявність агресії з її боку не підтвердилась, тому встановити джерело психологічного тиску на дитину, який призвів до виникнення невротичного стану у дитини не виявилось можливим.

Також відповідачем встановлено, що позивач, згідно із довідкою обслуговуючого кооперативу «Автомобільний гаражно - будівельний кооператив «Кооперативний - 1» від 25.09.2014 № 38 працює в даному кооперативі з 01.08.2014 та займає посаду охоронця.

Згідно з довідкою центру перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міністерства доходів і зборів України від 03.06.2014 № 219 третя особа ОСОБА_2 працює в даному центрі з 12.05.2014 та займає посаду фахівця 2 категорії. За місцем роботи характеризується позитивно. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, у трикімнатній квартирі з усіма зручностями.

ОСОБА_4 відповідно до довідки школи-дитячого садка «Стежина» Солом'янського району міста Києва від 18.09.2014 № 42 на даний час дитячий садок не відвідує.

Проаналізувавши вищезазначене, відповідач прийняв рішення від 31.10.2014 № 107-3754/40, яким рекомендував Солом'янському районному суду міста Києва визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Як наголошує позивач, відповідач не звернув увагу на те, що у провадженні Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004702 порушене 03.06.2014 відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст. 125 КК України, нанесення тілесних ушкоджень своєму малолітньому сину.

Проте суд зазначає, що станом на 23.03.2015 досудове розслідування по зазначеній справі закрите відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження в зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення від 16.08.2014, докази чого наявні в матеріалах справи, відповідно до якого, факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 своєму малолітньому сину не встановлений.

Також відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва, оскаржуване рішення від 31.10.2014 № 107-3754/40, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 не мало остаточного впливу на визначення місця проживання дитини, а мало лише рекомендаційний характер.

Позивачем наголошено, що ним отримано лист від 27.11.2014, яким Служба у справах дітей КМДА визнала висновок № 107-6754/40 від 31.10.2014 р. недостатньо вмотивованим і рекомендувала перегляд зазначеного висновку.

Однак копія вказаного листа наявна в матеріалах справи, з якого слідує, що ВО КМР (КМДА) Служба у справах дітей буде ініціювати перегляд питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Однак доказів щодо перегляду зазначеного надано не було ні позивачем ні відповідачем.

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.03.2015 по справі № 760/112010/14-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір'ю ОСОБА_2.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, про безпідставність позовних вимог про визнання незаконним рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 викладене у висновку від 31.10.2014 № 107-6754/40, прийняте відповідачем та скасування вказаного висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2 від 31.10.2014 № 107-6754/40, прийнятий відповідачем;, оскільки відповідачем та в подальшому Солом'янським районним судом міста Києва встановлено всі об'єктивні обставини та факти, та прийнято рішення, яке набрало законної сили, про встановлення місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_2.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та прийняти відповідне рішення у законодавчо визначений строк із врахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_3 та норм Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про попередження насильства в сім'ї», суд зазначає, що вищезазначені позовні вимоги позивачем не підлягають задоволенню з підстав відсутності доказів щодо його звернення з вказаним до Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та відмови у розгляді такого звернення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу не надав суду все необхідні правові докази.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів позивача щодо заявлених вимог до відповідача, зважаючи на наявні докази у справі та норми чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська