Справа № 826/4316/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4316/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції України про скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України про скасування наказу першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України №49-о від 04.03.2015 року, та зобов'язати поновити на посаді заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України та стягнути середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2015 року до дня поновлення на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2011 року у справі №2а-7899/11/2670 за позовом ОСОБА_3 до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу від 19.08.2010 року № 99-0 та поновлення на посаді, адміністративний позов задоволено частково, та визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 19.08.2010 року №99-о в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу екологічного контролю на митній території, радіаційної безпеки та експорту/імпорту озоноруйнівних речовин - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища, а також поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу екологічного контролю на митній території, радіаційної безпеки та експорту/імпорту озоноруйнівних речовин - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, а також зобов'язано постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді виконати негайно.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2014 року касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2012 року - без змін.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2011 року, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.256 КАС України, наказом Державної екологічної інспекції України від 04.03.2015 року №49-0 «Про звільнення з посади ОСОБА_2.», ОСОБА_2 звільнено з посади заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України 04.03.2015 року, у зв'язку з поновленням ОСОБА_3 на роботі шляхом призначення на посаду заступника директора Департаменту екологічного контролю - начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території - старшого державного інспектора України з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції України з 20.08.2010 року.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши обставини справи та оскаржувану постанову, приходить до висновку про правомірність вимог апеляційної скарги, з огляду на таке.

Колегія суддів критично оцінює посилання в оскаржуваному рішенні суду про те, що згідно листка непрацездатності серія АГЛ №071755, виданого 04.03.2015 Консультаційним діагностичним центром Святошинського комунального некомерційного підприємства м. Києва (філія № 3), позивач з 04.03.2015 по 10.03.2015 перебував на лікарняному, оскільки ОСОБА_2, був звільнений 04.03.2015 року, коли він перебував на робочому місці - в приміщенні Державної екологічної інспекції України, про що свідчить акт «Про відмову від підпису про ознайомлення з наказом» від 04.03.2015 року, складений 04.03.2015 року о 15 год. 10 хв. в кабінеті Першого заступника Голови ОСОБА_4, в зв'язку з відмовою позивача поставити підпис та дату ознайомлення в оригіналі зазначеному наказі, в цей же день звільнення.

Крім цього, позивач отримав у той же день трудову книжку, про що засвідчив власним підписом в особовій картці та в журналі обліку трудових книжок, що відповідає ст.47 Кодексу законів про працю України, згідно якої, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

З наказом Державної екологічної інспекції України від 04.03.2015 року №49-0 «Про звільнення з посади ОСОБА_2.», позивача було ознайомлено 04.03.2015 році о 15 год. 10 хв., що також підтверджується вищевказаним Актом «Про відмову від підпису про ознайомлення з наказом» від 04.03.2015 року.

Знаходження позивача на робочому місці 04.03.2015 року, зокрема підтверджується Табелем обліку робочого часу від 26.03.2015 року, книгою обліку листків непрацездатності (в якій не зареєстровано наданий листок), та тим, що наданий позивачем листок непрацездатності не здавався в сектор по роботі з персоналом. Також вказані обставини підтверджуються особовою карткою ОСОБА_2 - в розділі якої: Дата і причина звільнення, Позивачем в день звільнення - 04.03.2015 року поставлено особистий підпис, чим підтверджено факт отримання трудової книжки в останній день перебування на роботі.

Крім цього, лікарняний лист який доданий до позовної заяви містить виправлення, що є порушенням порядку заповнення листків непрацездатності.

Щодо твердження в оскаржуваному рішенні суду стосовно того, що відповідно до абз.3 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, то колегія суддів вказує, що на момент звільнення рівнозначних посад в Державної екологічної інспекції України не було, що підтверджується довідкою.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно п.6 ст.40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Відповідно до ч.6 ст.235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно п.З ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, зокрема про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

У відповідності до п.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відтак, прийняття оскаржуваного наказу №49-о від 04.03.2015 року було вчинено на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів також вказує на імперативні приписи ст.124 Конституції України, якими серед іншого встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено і надано суду докази відповідності спірного наказу положенням КЗпП України, а тому даний позов не підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності належних правових підстав для скасування наказу №49-о від 04.03.2015 року, відповідно, вимоги апелянта є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та не повно встановлені обставини справи та вимоги законодавства.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 03.06.2015 року, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції України

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.