Справа № 815/6074/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6074/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України), та заявою про зміну предмета позову, у яких позивач просив визнати протиправними та скасувати накази МВС України №1015 від 10.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», № 1830 від 11.09.2014 року в частині його звільнення за п.45 «д» з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці - начальника слідчого відділу; поновити його на цій посаді; стягнути з МВС України на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позивач зазначив, що він проходив службу в ОВС України з 2001 року, остання посада - перший заступник начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці - начальник слідчого відділу.

08.09.2014 року його було зареєстровано кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в одномандатному виборчому округу №136, в порядку самовисування, рішення про реєстрацію кандидатом № 859 від 08.09.2014 року.

24.10.2014 року йому стало відомо, що його звільнено з посади відповідно до наказу МВС України №1015 від 10.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який реалізований наказом МВС України № 1830 від 11.09.2014 року в частині його звільнення за п.45 «д» (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці - начальника слідчого відділу.

Позивач зазначив, що з наказами його під підпис не ознайомлювали, також не ознайомлювали з результатами службового розслідування, тобто він був позбавлений можливості надати пояснення по обставинам, які буди предметом службового розслідування, чим порушені п.5.4,6.2.1,6.2.2 «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС України №230 від 12.03.2013 року. Згідно п.6.3.6 зазначеної Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи письмового пояснення або за відсутності акту про відмову в наданні письмового пояснення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо скасування наказів № 1015 від 10.09.2014 року, №1830 від 11.09.2014 року, позивач зазначив, що відповідач не мав права його звільняти зі служби у зв`язку з реєстрацією його кандидатом в народні депутати України та наданими у зв`язку з цим Законом України «Про вибори народних депутатів України» гарантіями, відповідно до яких кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу.

Ухвалою суду від 28.11.2014 року до участі у справі у якості відповідача залучено УМВС України на Південно-Західній залізниці, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Представники відповідачів МВС України, УМВС України на Південно-Західній залізниці у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та вважали, що при проведенні службового розслідування відносно позивача, висновки якого є об`єктивними, та при виданні наказів № 1015 від 10.09.2014 року, № 1830 від 11.09.2014 року відносно позивача порушень Закону допущено не було.

Третя особа на стороні відповідача МВС України Гороховських Ю.Ю. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано Накази Міністерства внутрішніх справ України №1015 від 10.09.2014 року, №1830о/с від 11.09.2011 року в частині щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу за п.45 «д» (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу з 10.09.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Міністерство внутрішніх справ України та Управління МВС України на Південно-Західній залізниці звернулися до суду з апеляційними скаргами на зазначену постанову. Апелянти просять скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 також подано апеляційну скаргу постанову від 31.03.2015 р. Апелянт не згодний з рішенням у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права в частині відмови в стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Апелянт вказує на п. 24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого Постановою КМУ УРСР № 114 від 29.07.1991 року, яким передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як з один рік. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що про поновленні його на посаді необхідно виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Центральної виборчої комісії №859 від 08.09.2014 року ОСОБА_1 було зареєстровано кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в одномандатному виборчому округу № 136, в порядку самовисування, на підставі чого видане посвідчення №КД-33 кандидата в народні депутати в одномандатному виборчому округу №136.

10.09.2014 року МВС України виданий наказ №1015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно п.1 якого позивач на підставі ст.ст. 5, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнений з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці - начальника слідчого відділу за порушення ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пп. 4.1.2,4.1.6, 4.1.7, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.12, 4.1.15, 4.1.17, 4.1.21, 4.1.22, 4.1.25, 4.1.27, 4.2.2. Типового положення про слідче управління (відділ) головного управління, управління МВС України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, п. 3.12.13 Інструкції з організації діяльності органів досудового розслідування МВС України, затверджених наказом МВС від 09.08.2012 № 686, п. 3.4 - 3.8 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень, затвердженої наказом МВС від 06.08.2012 року №681, п. 4.1, 5.1, 8.2, 8.4, пп. 8.7.1 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС від 14.08.2012 року № 700.

Наказом МВС України №1830о/с від 11.09.2014 року по особовому складу відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено за п.45«д» (у порядку дисциплінарного стягнення) полковника міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці - начальника слідчого відділу.

12.09.2014 року до УМВС України на Південно-Західній залізниці поштою надійшов рапорт ОСОБА_1 від 10.09.2014 року, яким він повідомляв начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці про реєстрацію його постановою ЦВК від 08.09.2014 року №859 кандидатом у народні депутати України, та просив відповідно до п.1 ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» надати безоплатну відпустку на період виборів народних депутатів України.

Листом від 15.09.2014 року ОСОБА_1 повідомлено про отримання його рапорту та у зв`язку з відсутністю його на службі з 24.06.2014 року і не надання документів, які б підтверджували поважність відсутності, одночасно запропоновано прибути до Управління для вирішення питання щодо надання безоплатної відпустки.

Зазначений лист був направлений на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , проте повернутий поштою до Управління за закінченням строку зберігання.

19.09.2014 року наказом УМВС України на Південно-Західній залізниці №156 о/с відповідно до п.40 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС зараховано в розпорядження Управління МВС України на Південно-Західній залізниці на строк не більш 15 днів, полковника міліції ОСОБА_1 за посадою першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальник слідчого відділу, з 11.09.2014 року.

Наказом УМВС України на Південно-Західній залізниці №97 о/с від 19.09.2014 року відповідно до ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» полковнику міліції ОСОБА_1 , якій перебуває у розпорядженні Управління МВС України на Південно-Західній залізниці за посадою першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальник слідчого відділу, надана додаткова неоплачувана відпустка з 12 вересні по 25 жовтня 2014 року.

Листом від 23.09.2014 року ОСОБА_1 повідомлено, що наказами МВС України від 10.09.2014 № 1015 на нього було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади та наказом МВС України від 11.09.2014 № 1830 о/с дане стягнення було виконане. На підставі вказаних наказів наказом від 19.09.2014 року №156о/с його зараховано в розпорядження Управління по раніше займаній посаді з 11.09.2014 року. Листом від 23.09.2014 року ОСОБА_1 запропоновано прибути до Управління для ознайомлення з зазначеними наказами. На адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було направлено відповідний лист, однак він був повернутий поштою до Управління за закінченням строку зберігання. Аналогічний лист був направлений ОСОБА_1 31.10.2014 року та повернутий закінченням строку зберігання.

Відповідно до представлених відповідачем матеріалів, позивач з 24.06.2014 року не виходив на службу, згідно телефонного повідомлення знаходився на лікарняному, проте незважаючи на неодноразові повідомлення позивача листами про необхідність поінформувати керівництво Управління про місце перебування та причину відсутності на службі, позивач не надав до Управління лікарняні листки.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накази МВС України №1015 від 10.09.2014 року, №1830о/с від 11.09.2011 року про звільнення ОСОБА_1 з посади видані у порушення діючого законодавства та підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 76 Закону України від 17.11.2011 року № 4061-VI «Про вибори народних депутатів України» кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування). Кандидат у депутати без його згоди не може бути переведений на іншу роботу, направлений у відрядження, а також призваний на військову або альтернативну (невійськову) службу, навчальні (перевірні) та спеціальні збори військовозобов`язаних.

Указом Президента України №690/2014 від 27.08.2014 року «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України та призначення позачергових виборів» позачергові вибори депутатів були призначені на 26.10.2014 року.

Згідно до вимог ст.16 Закону України №4061-VI виборчий процес позачергових виборів депутатів починається з дня, наступного після для опублікування Указу Президента України про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України. ОСОБА_1 08.09.2014 року було зареєстровано кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в одномандатному виборчому округу № 136. Тобто, з 08.09.2014 року на правовідносини між позивачем та відповідачами щодо проходження ОСОБА_1 служби в ОВС розповсюджувались, серед іншого, норми ст.76 Закону України №4061-VI стосовно гарантій діяльності у виборчому процесі кандидатів у депутати.

Однак, у порушення ч. 2 ст. 76 Закону України №4061-VI видано накази №1015 від 10.09.2014 року та №1830о/с від 11.09.2011 року про звільнення з посади ОСОБА_1 , який був зареєстрований кандидатом у народні депутати України під час виборчого процесу.

При цьому, судами встановлено, що на час видання наказів відповідач не був обізнаний про реєстрацію 08.09.2014 року позивача кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в одномандатному виборчому округу № 136, оскільки ОСОБА_1 рапорт від 10.09.2014 року про його реєстрацію постановою ЦВК від 08.09.2014 року №859 кандидатом у народні депутати України, та про надання йому відповідно до п.1 ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» безоплатної відпустки на період виборів народних депутатів України, направив поштою. Вказаний рапорт був отриманий Управлінням 12.09.2014 року.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що відповідачі, достовірно дізнавшись про реєстрацію позивача кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України, повинні були прийняти заходи щодо усунення порушення ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» шляхом скасування наказів №1015 від 10.09.2014 року, №1830о/с від 11.09.2011 року, які були прийняті відносно ОСОБА_1 у період його реєстрації кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України, тобто в порушення вимог ч.2 ст.76 Закону України №4061-VI, а не лише надати йому відпустку відповідно до цього Закону. Інформація про реєстрацію кандидатів у народні депутаті є загальнодоступною та оприлюднюється.

Надання відпустки ОСОБА_1 відповідно до ст. 76 Закону України №4061-VI згідно його рапорту свідчить про виконання відповідачами вимог ст.76 Закону України №4061-VI стосовно гарантій діяльності у виборчому процесі кандидатів у депутати, проте вимоги ст.76 Закону були ними виконані лише в частині наданні відпустки, та порушені в частині звільнення ОСОБА_1 з посади після реєстрації його кандидатом у депутати.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що порушення відповідачами вимог ч.2 ст.76 Закону України №4061-VI, а саме видання наказів про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади після реєстрації його кандидатом у депутати є безумовною підставою для скасування цих наказів. Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування наказів відповідача №1015 від 10.09.2014 року, №1830о/с від 11.09.2011 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу за п.45 «д» (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Разом з тим колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 24 Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Однак, з часу видання відповідачем наказів №1015 від 10.09.2014 року, №1830о/с від 11.09.2011 року ОСОБА_1 на службу не виходів з посиланням на те, що він знаходиться на лікарняному, за виключенням періоду з 12 вересні по 25 жовтня 2014 року знаходження його згідно наказу УМВС України на Південно-Західній залізниці №97 о/с від 19.09.2014 року у додатковій неоплачуваній відпустці згідно до ст. 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України». Колегія суддів враховує, що лікарняних листів ОСОБА_1 до УМВС України на Південно-Західній залізниці надано не було. Тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відсутні.

Але колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновлення ОСОБА_1 на посаді за рішенням суду.

Так, само по собі скасування наказів № 1015 від 10.09.2014 року, № 1830 о/с від 11.09.2011 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу, вже є самостійною підставою для поновлення позивача на вказаній посаді. Рішення суду про таке поновлення не є необхідним.

Крім того, судова колегія враховує те, що на час розгляду справи судами, позивач вже був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Підставою цього був написаний позивачем власноруч рапорт. На підтвердження цього судова колегія також дослідила трудову книжку позивача (а.с.73 т.3) у якій міститься відповідний запис, а саме звільнений за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Тому поновлення позивача на публічній службі, можливо лише у разі скасування наказу про його звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, який датований 19.12.2014 року, але цей наказ навіть не оскаржений до суду.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу з 10.09.2014 року, з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Апелянти свої позиції доказали та обґрунтували частково.

Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи і, крім того, судом не враховано певні обставини щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ за власним бажанням, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню частково, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача щодо поновлення на роботі. В решті постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці начальника слідчого відділу з 10.09.2014 року, ухвалити в цій частині нову постанову якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 08.07.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія
Суддя: А.В. Крусян
Суддя: О.І. Шляхтицький