Справа № 808/209/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 808/209/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортус ЛТД» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення №112050000/2015/000004/2 та картку відмови №112050000/2015/00006 від 06.01.2015р.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000004/2 від 06.01.2015. Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 від 06.01.2015.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не стосуються числового значення заявленої митної вартості.

Не погодившись з постановою суду, відповідачем (Запорізькою митницею Міндоходів) подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, які б підтвердили митну вартість в повному обсязі.

Представником позивача надано до апеляційного суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Зазначає, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, спростовується, тим що документи, надані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та компанією "Рентон Індастриз Корпорейшн" (Панама) (постачальник) укладено контракт № 09-09/2014 від 09.09.2014, згідно умов якого постачальник зобовязується поставити бувшу в експлуатації моторну яхту "Олена" (прапор Нідерланди, реєстраційний номер 02-17-YJ, серійний номер IT AZI139218F303, 2003 року випуску, не на ходу). Згідно даного контракту та інвойсу постачальника №7 від 09.09.2014 року, товар постачався за ціною 88000,00 доларів США, на умовах EXW м.Запоріжжя, Україна. 09.10.2014 року позивач здійснив 100% оплати за яхту.

Для здійснення митного оформлення товару 30.12.2014 позивачем по електронній системі "MD Office™. MDDeclaration" до М/п "Запоріжжя центральний" Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2014/ (додатковий реєстраційний номер митниці 028529) довідковий № 6875 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 1387632,93 грн. (тобто 88000 доларів США за штуку по курсу валюти 15,76855600 грн. за 1 долар США) (а.с.15). Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані всі необхідні документи, які містяться в матеріалах справи.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) в інвойсі № 7 від 09.09.2014 відсутня інформація щодо технічного стану товару, а саме те, що яхта не на ходу;

2) до митного оформлення надано лист б/н від 09.09.2014 року щодо готовності товару до поставки, але на вказаному документі відсутня дата та номер, що не дає змоги ідентифікувати даний документ з п. 2.2 контракту № 09-09/14 від 09.09.2014 та перевірити строки оплати;

3) у висновку ТПП від 11.09.2014 № ОИ-405 вказано, що при аналізі ціни на вказаний товар було використано довідку про технічний стан, видану ТОВ "Аквастріт", але дана довідка не містить інформації щодо вартості ремонту. Також в даному висновку вказано ціну товару на світовому ринку, але не вказано умови поставки подібних товарів.

У відповідності до ст. 53 МК України, 30.12.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На зазначений запит декларант подав лист № 1 від 05.01.2015 року (а.с.56-58) та скрін-шоти з мережі Інтернет (а.с.59-61). Після подання додаткових документів, відповідач повідомив позивача, що в наданих скріншотах інформація щодо року випуску яхт відрізняється від заявленого. Також неможливо співставити ступінь поломки у вказаних яхтах. Лист ТОВ "Ортус ЛТД" № 1 від 05.01.2015 не містить цінової інформації.

Згідно матеріалів справи митний орган використав наявну у нього інформацію щодо вартості аналогічного товару з розрахунку 140000Євро за шт. При цьому, як вбачається з письмового повідомлення відповідача (а.с.62), заперечень відповідача, відповідач використав інформацію щодо вартості аналогічного товару, отриману ним з мережі Інтернет.

Таким чином, митним органом видано рішення від 06.01.2015 №112050000/2015/000004/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.11). Відповідач також оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 (а.с.12).

06.01.2015 на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2015/000109, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі), про що зазначено в графі 47 ВМД (а.с.13-14).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України, Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 246 МК України, визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини 3статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Згідно матеріалів справи декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не стосувалися числового значення заявленої митної вартості. Так, митницею встановлені такі розбіжності: в інвойсі № 7 від 09.09.2014 відсутня інформація щодо технічного стану товару, а саме те, що яхта не на ходу; до митного оформлення надано лист б/н від 09.09.2014 року щодо готовності товару до поставки, але на вказаному документі відсутня дата та номер, що не дає змоги ідентифікувати даний документ з п. 2.2 контракту № 09-09/14 від 09.09.2014 та перевірити строки оплати; у висновку ТПП від 11.09.2014 № ОИ-405 вказано, що при аналізі ціни на вказаний товар було використано довідку про технічний стан, видану ТОВ "Аквастріт", але дана довідка не містить інформації щодо вартості ремонту. Також в даному висновку вказано ціну товару на світовому ринку, але не вказано умови поставки подібних товарів.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач направив відповідачу лист від 01.05.2015 № 1 (а.с.56-58), в якому надав свої пояснення щодо виявлених розбіжностей. Зокрема пояснив, що в інвойсі № 7 від 09.09.2014 вказано достатньо інформації для ідентифікації товару, для визначення його контрактної вартості та встановлення звязку між контрактом та рахунком, оскільки в інвойсі зазначений унікальний серійний номер яхти. Щодо відсутності дати та номера на листі від 09.09.2014 року декларант пояснив, що даний документ ніяким чином не стосується та не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена чи підлягає сплаті за товар. У даному документі важлива не дата його складання, а дата отримання позивачем. ТОВ "Ортус ЛТД" отримало цей лист 06.10.2014. Також даний документ можливо ідентифікувати з п. 2.2 Контракту, оскільки в цьому документі є пряме посилання на Контракт та зазначена унікальна інформація щодо товару. Щодо зауважень до висновку ТПП, позивач зазначив, що субєкт оціночної діяльності керується відповідними нормами щодо визначення ринкової/оціночної/митної вартості товарів, самостійно визначає вартість товару. Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано пояснення щодо усіх зауважень митного органу.

Частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, взятої з мережі Інтернет.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що при визначенні митної вартості товару на рівні 140000 Євро митний за основу взяв не раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості, а інформацію з мережі Інтернет, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64 МК України.

При цьому, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що моторна яхта "Олена", модель Azimut 39, є несправною, про що зазначено, зокрема, в п. 6.1 Контракту від 09.09.2014, висновку незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_2, № б/н від 24.10.2014; висновку Запорізької ТПП № ОИ-497 від 11.09.2014. Зазначена обставина впливає на ціну вказаної моторної яхти, що в свою чергу і зумовило визначення її митної вартості на рівні, що вказана декларантом. Слід також зазначити, що формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (чи наявної інформації щодо вартості товару в мережі Інтернет), сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортус ЛТД» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення №112050000/2015/000004/2 та картку відмови №112050000/2015/00006 від 06.01.2015р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна