Справа № 756/8474/15-а
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.07.2015 Справа № 756/8474/15-а
Унікальний № 756/8474/15-а
Провадження №2-а/756/233/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» липня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В.,

розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо не внесення його до списків непрацюючих осіб; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва внести дані про ОСОБА_1, до списку непрацюючих осіб; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва на його користь витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебуває на обліку в УПФУ в Оболонському районі м. Києва (відповідач) та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру». Проте у квітні 2015 року позивач отримав чергову пенсійну виплату, розмір якої суттєво відрізнявся від виплати за попередній місяць. Дане зменшення відбулося з тих підстав, що відповідач вніс позивача до списку працюючих осіб. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач перебуває в трудових відносинах з Всеукраїнською спілкою ветеранів війни та праці органів прокуратури.

Однак позивач зазначає, що згідно трудової книжки він не перебуває в трудових відносинах з жодною організацією.

На думку позивача, відповідач зробив висновок про те, що він працює, лише на підставі отримування матеріального заохочення, про що свідчать індивідуальні відомості про застраховану особу за 2013-2014 роки. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки матеріальне заохочення, що отримувалося позивачем упродовж 2013-2014 років, відноситься до - інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, а саме це є - суми матеріальної та благодійної допомоги, виплачені особам, які не перебувають у трудових відносинах з підприємством.

До виникнення даного непорозуміння, на думку позивача, призвела помилка бухгалтера Спілки, яка помилково внесла відомості про позивача до Переліку категорій застрахованих осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню у Таблиці відповідності кодів категорії застрахованої особи та кодів об'єкта нарахування і розмірів ставок страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва Мастюгін Є.Д., надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що проти даного позову заперечує, також просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва із заявою щодо внесення його до списків непрацюючих осіб.

У задоволенні вищезазначеної заяви позивачу було відмовлено, і така відмова, на думку суду є обґрунтованою та відповідає всім положенням та нормам чинного законодавства.

В обґрунтування своєї позиції, на думку суду, варто зазначити наступне.

Конференцією Всеукраїнської спілки ветеранів війни та праці органів прокуратури 03 червня 2011 року позивача обрано Головою Всеукраїнської спілки ветеранів війни та праці органів прокуратури (Спілки) (а.с.22-23).

Довідкою №24/05-вих.15 від 29.05.2015 виданою Всеукраїнською спілкою ветеранів війни та праці органів прокуратури зазначено, що у 2012 році Спілка отримала з Державного бюджету України згідно з бюджетною програмою КПКВК 2505030 «Фінансова підтримка громадських організацій ветеранів та відвідування військових поховань і військових пам'ятників», матеріальне заохочення, в тому числі і для Голови спілки ОСОБА_1 в сумі 7 168,00 грн., за 2013 рік - 10 094,29 грн., за 2014 рік -10 094,29 грн. (а.с.24-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, шо містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством. шо діяло до набрання чинності цим Законом.

На підставі вищезазначених норм ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд доходить висновку, що основним документом що підтверджує стаж є данні з системи персоніфікованого обліку.

Згідно з даними персоніфікованого обліку позивача (що формуються на підставі внесків та звітів страхувальника, в даному випадку Всеукраїнської спілки ветеранів війни та праці органів прокуратури) та відповідно до довідки від 29.05.2015 року № 24/05-вих.15 позивач перебуває у трудових відносинах з Всеукраїнською спілкою ветеранів війни та праці органів прокуратури.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

До тверджень позивача про те, що бухгалтер Спілки помилково внесла відомості про позивача до Переліку категорій застрахованих осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню у Таблиці відповідності кодів категорії застрахованої особи та кодів об'єкта нарахування і розмірів ставок страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд ставиться критично та не може взяти до уваги, оскільки зазначені обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Пунктом 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати затвердженої Державним комітетом статистики України (Інструкція) встановлено, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Розділом 3 Інструкції передбачені інші виплати, що не належать до фонду оплати праці. Згідно п. 3.32 цього розділу до таких належать суми матеріальної та благодійної допомоги, виплачені особам, які не перебувають у трудових відносинах з підприємством.

Із зазначеними обставинами позивачем про те, що матеріальне заохочення, яке він отримував упродовж 2013-2014 років відноситься до Розділу 3 Інструкції, а саме п. 3.32, суд не може погодитись, оскільки згідно матеріалів, що містяться у справі та норм законодавства, позивач перебуває у трудових відносинах зі Спілкою, тому вимоги п. 3.32 Інструкції на нього не поширюються.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 6, 8, 19, 22, 46, 64 Конституції України, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 4, 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя: І.В. Белоконна