Справа № 2-а-1946/11
Суддя: Лук"янчук О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1946/11
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 серпня 2011 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Лукянчук Ольга Вікторівна розглянувши відповідно до ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання проведення нарахування та виплату недоплаченої суми додаткової пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, просить визнати дії відповідача неправомірними; зобовязати відповідача провести нарахування та виплату недоплаченої суми додаткової пенсії з 09.12.2010 року у відповідності до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача в подальшому виплачувати щомісячно додаткову пенсію, вказуючи, що вона є постраждалою в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до категорії 1 та інвалід ІІ групи. Вважає, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті йому соціальної державної допомоги згідно з ЗУ ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та законам України, тому вона і звернулася з позовом до суду.

Відповідач до теперішнього часу не надав до суду заперечення.

Розгляд справи здійснювався суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 -2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, оцінивши повідомлені позивачем, наявність достатніх підстав, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка потерпіла внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеною до першої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 082132 від 14 липня 1999 року, вкладка № 089534, та є інвалідом другої групи. На даний час позивач перебуває на обліку в УПФ України в м. Білгород Дністровський.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.49 названого Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст.54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 2-ї групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997р. № 523 «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка є чинною, передбачений механізм обчислення вказаних пенсій, який відповідає критеріям, визначеним ст.54 Закону.

Суд, при вирішенні спору, виходить з наступного:

- відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

- за ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

- згідно з ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно положень ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що при вирішенні спору необхідно враховувати вимоги Законів, які мають вищу юридичну силу над підзаконними актами, а тому, суд не може погодитись з посиланням відповідача, оскільки Кабінет Міністрів України при визначенні порядку застосування закону не може допустити звуження змісту та обсягу прав громадян, встановлених законом.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»під час розрахунку пенсій позивача необхідно застосовувати мінімальну пенсію за віком, яка згідно з ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування обчислюється відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри доплат, пенсій, компенсацій встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, згідно з частиною третьою ст.67 вищезазначеного Закону: у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір основної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може зупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

На думку суду, необхідно керуватися саме ст.54 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання щодо соціального захисту населення потерпілого від аварії на ЧАЕС та визнавав не конституційними окремі положення Законів, щодо внесення змін до статей вказаного Закону.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що здійснення перерахунку пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду України та його органів, вважаю за необхідне вимоги позивача задовольнити, шляхом зобовязання Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський провести перерахунок та забезпечити проведення виплати позивачу пенсії,починаючи з 15.12.2010 року по 18.06.2011 року за виключенням виплачених сум.

Позовні вимоги з 19 червня 2011 року не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року, який набрав чинності 19 червня 2011 року, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Безпідставними та необґрунтованими є вимоги позивача про зобовязання виплачувати в подальшому щомісячну додаткову пенсію, у який виплати ще не здійснювалися, так як рішення суду не може прийматися як застереження від неіснуючих наразі порушень прав позивача діями відповідача, тому вони безпідставні та не підлягають задоволенню, так як відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки субєкта оскарження, суд не має підстав для захисту прав у майбутньому, оскільки це не випливає із повноважень, визначених статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 24, 46, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік», ст. ст. 2, 6-12, 69-71, 99-100, 160-164, 167, 186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання проведення нарахування та виплату недоплаченої суми додаткової пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському Одеської області по не виконанню з 15.12.2010 р. по 18.06.2011 року приписів ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності, додаткової пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському Одеської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.12.2010 р. по 18.06.2011 року пенсії по інвалідності з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести їх виплату з урахуванням фактично сплачених сум пенсій.

В задоволені решті частин позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу , постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: