Справа № 2а-820/5276/13-а
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Коротких О.А.,

суддів: Маринченка В.Л., Кривенди О.В.,-

розглянувши заяву Харківської митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2015 року у справі за позовом Спільного підприємства «Украінская Восточная Рибная компанія» Товариство з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) до Харківської митниці Міндоходів (далі - Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про скасування рішення, картки відмови та стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

30 червня 2015 року Митниця подала заяву про перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2013 року, залишено без зміни.

У заяві йдеться про неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Митного кодексу України.

На підтвердження наведених у заяві доводів Митниця надала копії постанов Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2014 року, 28 січня, 2 квітня, 18, 25 березня 2015 року, які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтована неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2014 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та постановляючи нове, яким відмовив у задоволенні позову, зазначив наступне. Ненадання декларантом усіх витребуваних митницею документів, зокрема, платіжних доручень, унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару. Тому, правомірність застосування відповідачем шостого методу визначення митної вартості товару з послідовним застосуванням попередніх, як це встановлено статтею 57 Митного Кодексу України, а також обґрунтування неможливості їх застосування підтверджується, як встановив суд касаційної інстанції, матеріалами справи.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2015 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та постановляючи нове, яким відмовив у задоволенні позову, зазначив, що оскаржувані рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України винесені у межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, з урахуванням наданих декларантом документів.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 2 квітня 2015 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та постановляючи нове, яким відмовив у задоволенні позову, зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини другої статті 58 Митного Кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердженості чи невизначеності кількісно і достовірно то/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2015 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та постановляючи нове, яким відмовив у задоволенні позову, зазначив, що під час здійснення контролю у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість товарів була значно нижча від митної вартості товарів із цінової Бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України. На вимогу митного органу про надання додаткових документів для заявленої позивачем митної вартості товару, останнім витребуваних митницею документів не надано, а тому Митниця приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року, наданій на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та постановляючи нове, яким відмовив у задоволенні позову, зазначив, про те, що оскільки декларант не надав Митниці витребувані документи, Митниця правильно застосувала для визначення вартості задекларованого товару резервний метод, при цьому обґрунтувавши неможливість застосування попередніх методів у своєму рішенні.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

відмовити у допуску до провадження справи за позовом Спільного підприємства «Украінская Восточная Рибная компанія» Товариство з обмеженою відповідальністю до Харківської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про скасування рішення, картки відмови та стягнення суми, за заявою Харківської митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2015 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких
Судді: В.Л. Маринченко
О.В. Кривенда