Справа № 802/1752/15-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 червня 2015 р. Справа № 802/1752/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Яремчука К.О.,

за участі секретаря судового засідання Жупанової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: виконавчого комітету Козятинської міської ради

до: управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Козятинська міська рада Вінницької області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно 03.06.2015 виніс постанову про стягнення з виконавчого комітету Козятинської міської ради виконавчого збору, не врахувавши при цьому лист від 02.06.2015, в якому повідомлялося про обєктивні причини неможливості виконання судового рішення.

Вважаючи стягнення виконавчого збору протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з виконавчого комітету Козятинської міської ради виконавчого збору від 03.06.2015.

В судовому засіданні 30.06.2015 ухвалою, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, суд замінив неналежного відповідача на належного в особі управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області).

Іншою ухвалою від 30.06.2015, постановленою також без виходу до нарадчої кімнати, замінено неналежного позивача в особі Козятинської міської ради на належного позивача в особі виконавчого комітету Козятинської міської ради.

Представник позивача у судовому засіданні уточнив позовні вимоги, зазначивши, що просить скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Уточнені позовні вимоги позивач підтримав, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові.

Представник відповідача заперечувала проти адміністративного позову, зазначивши, що в наданий боржнику строк рішення суду не виконано, відтак, постанова про стягнення виконавчого збору прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд встановив наступне.

15.05.2015 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ у Вінницькій області ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_3 відкрила виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 133/3699/14-ц, виданого Козятинським міськрайонний судом, про зобовязання виконавчий комітет Козятинської міської ради вирішити питання щодо видачі ордера на житло громадянину ОСОБА_4. Цією постановою боржнику надано строк самостійно виконати виконавчий лист № 133/3699/14-ц до 22.05.2015.

Копію вказаної постанови листом від 25.05.2015 №4039/02.2-27/7 надіслано виконавчому комітету Козятинської міської ради.

Постановою від 25.05.2015 державний виконавець відклала провадження виконавчих дій у звязку із зверненням боржника листом від 21.05.2015 № 10523/15, в якому повідомлялося, що питання щодо видачі ордера на житло громадянину ОСОБА_4 потребує розгляду на засіданні виконавчого комітету Козятинської міської ради яке має відбутися 28.05.2015.

Листом від 02.06.2015 № 1134 боржник знову звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ у Вінницькій області з проханням про відкладення провадження виконавчих дій, зазначивши, що питання щодо видачі ордера на житло громадянину ОСОБА_4 перенесено на чергове засідання, яке орієнтовно має відбутися 25.06.2015.

Розглянувши зазначене звернення, державний виконавець листом від 03.06.2015 № 4269/02.2-27/2 повідомила про відсутність підстав для відкладення провадження виконавчих дій. Крім того, роз'яснено, що виконавчий комітет Козятинської міської ради має право звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, якщо наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

03.06.2015 головний державний виконавець Мельник Т.П. у звязку з невиконанням боржником у наданий строк виконавчого листа прийняла постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2040 грн., оскарження якої є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон).

Відповідно до статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частина 1 статті 6 Закону визначає, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб

Згідно з частиною статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведених норм слідує, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень та в разі невиконання самостійно боржником рішень зобовязального характеру у зазначені державним виконавцем строки стягує з боржника юридичної особи виконавчий збір у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про що виносить відповідну постанову.

При цьому законодавець не ставить в залежність стягнення виконавчого збору від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Як установив суд, боржник не виконав судове рішення в добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк. Саме невиконання боржником рішення у встановлений строк спонукало орган державної виконавчої служби для вжиття заходів примусового характеру з метою його виконання.

Стосовно доводів представника позивача як на протиправність оскаржуваної постанови про неврахування відповідачем повідомлення про обєктивні причини неможливості виконання рішення суду суд зазначає таке.

Законодавець передбачив можливість виникнення ситуацій неможливості виконаня рішення у вказаний державним виконавцем строк.

Так, згідно з частиною 1 статті 35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З аналізу зазначеної норми можна дійти висновку, що державний виконавець наділений правом, а не зобов'язаний за заявою боржника відкласти виконавчі дії.

При цьому чіткого переліку обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, Законом не визначено.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача з вказаних представником позивача обставин провадження виконавчих дій вже відкладалося, однак це не призвело до виконання рішення суду у наданий боржнику строк.

Відтак, вирішуючи вдруге питання про відкладення провадження виконавчих дій, державний виконавець не знайшов підстав для відкладення провадження виконавчих дій. При цьому, як зазначив представник відповідача, боржника було повідомлено про право звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, якщо наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Оскільки боржником судове рішення у строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання (з урахуванням відкладення провадження виконавчих дій) не виконане, тому державний виконавець мав усі підстави для винесення постанови стягнення з боржника виконавчого збору.

Відтак, суд дійшов висновку, що орган державної виконавчої служби діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", в звязку із чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

З урахуванням положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович