Справа № 127/9849/15-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/9849/15-а
Провадження № 2-а/127/322/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

Головуючого - судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2015 року позивач звернувся до суду з наведеним вище адміністративним позовом до ОСОБА_4 міської ради, який мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить незавершене будівництво нежитлового вбудовано прибудованого кафе площею 725 кв. м., готовністю 53 % по вул. Ватутіна 56 у м. Вінниці, на підставі договору дарування від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 2692 та який зареєстрований в ВООБТІ 22.08.2008 року. Дане кафе прибудовано до житлового багатоквартирного будинку за цією ж адресою та було запроектовано разом із даним будинком згідно проектної документації, замовником якого було ВАТ «Вінницямолоко». Відповідно до рішення ОСОБА_4 міської ради № 186/13 від 09.06.1988 року під будівництво житлового будинку та кафе відведено земельну ділянку площею 1,0 га. Відповідно до рішення № 574 від 30.06.1994 року житловий будинок і кафе будувались за рахунок орендного обєднання молочної промисловості «Вінмолпром», правонаступником якого було ВАТ «Вінницямолоко», проте у звязку з недостатністю коштів у 1995 році було введено в експлуатацію лише житловий будинок, а кафе залишилось недобудованим до цих пір. Таким чином, незавершене будівництво кафе займає частину земельної ділянки, яка була виділена ВАТ «Вінницямолоко» для ведення будівництва. Проектна документація із будівництва була погоджена у встановленому на той час порядку. Маючи намір закінчити будівництво, яке розпочато ще у 1980 ті роки, позивач 17.05.2011 року звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження обґрунтування розміщення 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за адресою м. Вінниця, вул. Ватутіна 56 та надання погодження на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 1335 кв. м. із 1 гектара, виділеного для будинку та кафе разом. До даного клопотання надане відповідне обґрунтування із висновками дозвільного характеру. Обґрунтуванням передбачено добудову кафе і розміщення над ним житлового будинку, який за своїми параметрами та конфігурацією не займав би більше земельної ділянки, ніж уже замає недобудова, а також візуально виглядає як ще один підїзд вже існуючого багатоквартирного будинку. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2014 року, яка залишена в силі судом апеляційної інстанції зобовязано ОСОБА_4 міську раду розглянути на сесії питання про затвердження позивачу обґрунтування розміщення 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за адресою м. Вінниця, вул. Ватутіна 56 та надання дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 1335 кв.м. за цією ж адресою. На виконання постанови суду рішенням 61 сесії 6 скликання від 27.02.2015 року № 2062 відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ватутіна 56 у м. Вінниця орієнтовною площею 0,1335 га для будівництва 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за рахунок земель комунальної власності у звязку з належністю даної земельної ділянки до при будинкової території багатоквартирних житлових будинків та невідповідністю ч. 1 ст. 42 ЗК України, оскільки земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної та комунальної власності надаються в постійне користування підприємствам, установам та організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Позивач посилається на те, що вказане рішення є незаконним, оскільки планування територій відповідно до вимог закону здійснюється на місцевому рівні органами місцевого самоврядування, а рішення з питань планування та забудови територій приймаються міськими радами та їх виконавчими органами в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Жодна із передбачених Законом видів містобудівної документації, яка розроблена у м. Вінниця, не передбачає віднесення земельної ділянки до прибудинкової території без можливості забудови, про що свідчить характеристика наявної містобудівної документації, а саме територія не має жодних містобудівних обмежень. Правовстановлюючі документи на при будинкову територію відсутні. У будинку по вул. Ватутіна 56 ОСББ не створено. Відповідно до висновку про єдині умови та обмеження використання земель, визначених для містобудівних потреб від 09.06.2010 року згідно з генеральним планом та планом зонування міста зазначена територія належить до зони багатоквартирної житлової та громадської забудови Ж 2. У даному висновку наведені переважні види використання земельної ділянки у даному кварталі, а саме серед іншого житлові будинки 10 і вище поверхів, окремо розташовані і вбудовано прибудовані установи адміністрації і підприємства торгівлі, обслуговування, громадського харчування. Окрім того позивач вказує на те, що будівництво планувалось на місці вже існуючого кафе площею 725 кв.м., готовністю 53% по вул. Ватутіна 56, яке належить позивачу на праві власності та яке розміщується впритул до житлового будинку. Питання розподілу при будинкової території і земельної ділянки під кафе, необхідної для будівництва, якраз і вирішується в проектній документації, а саме в обґрунтуванні розміщення будинку, де наведений розрахунок необхідної прибудинкової території для обох будинків (запроектованого та існуючого) згідно Правил та порядку розподілу території житлового кварталу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами), та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.

Норму даної статті позивач розуміє таким чином, що підставою для розробки проекту землеустрою може бути не лише рішення міської ради, а й відповідне рішення суду.

Враховуючи те, що при винесенні оскаржуваного рішення не враховані ані генеральний план, ані план зонування та/або детальний план території воно підлягає скасуванню, а на підставі рішення суду позивачу має бути надано дозвіл на розробку проектну землеустрою.

Вказані обставини і стали підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав, що у ньому наведено, додатково вказала, що право на прибудинкову територію будинку по вул. Ватутіна 56, державним актом не посвідчено, ОСББ не створено. Вказана земельна ділянка відноситься до зони Ж - 2, що передбачає можливість побудови на спірній земельній ділянці обєктів житлової та громадської забудови. Рішенням ОСОБА_4 міської ради 1988 року земельну ділянку надано і для будинку і для кафе. Рішення ОСОБА_4 міської ради є передчасним, оскільки проекту землеустрою немає, і тільки як він буде, можна буде визначитись, чи дійсно буде порушуватись право мешканців сусіднього будинку на прибудинкову територію.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, з підстав, що наведено в його письмових запереченнях, зміст яких зводиться до того, що ОСОБА_4 міська рада не має заперечень щодо права позивача завершити будівництво вбудовано прибудованих приміщень кафе, площею 725 кв.м. готовністю 53%, тазом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивач має наміри отримати земельну ділянку для добудови до існуючого 9 ти поверхового житлового будинку по вул. Ватутіна 56 в м. Вінниці 10 ти поверхової добудови 27 квартирного будинку над вбудовано прибудованими приміщеннями кафе. Рішенням ОСОБА_4 міської ради від 27.02.2015 року № 2062 відмовлено позивачу в затвердженні обґрунтування розміщення 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Ватутіна 56 у м. Вінниці з визначенням меж і площі прибудинкової території житлового кварталу та надання погодження на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 1335 кв.м., оскільки фактично, в обґрунтуванні розміщення 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями, виготовленого на замовлення позивача передбачається відведення йому земельної ділянки на якій частково розміщено існуючий багатоповерховий житловий будинок. Таким чином гр. ОСОБА_3, як фізична особа має наміри в порушення вимог ст. 42 Земельного кодексу України отримати дозвіл на відведення земельної ділянки, на якій уже розташовано багатоквартирний житловий будинок без згоди співвласників цього багатоквартирного житлового будинку. Звертає увагу суду на те, що позивач має наміри отримати земельну ділянку для добудови до існуючого 9 ти поверхового будинку по вул. Ватутіна 56, 10 ти поверхової добудови 27 квартирного будинку (блок секції) над вбудовано прибудованими приміщеннями кафе, з виходом за межі будівництва існуючого недобудованого кафе. За умови надання земельної ділянки позивачу виникнуть правовідносини передбачені ст. 375 ЦК України, а саме власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам, що фактично є дозволом на розміщення обєкту будівництва. Додатково повідомляє суд, що до міської ради з колективним листом звернулись фактично усі мешканці (124 підписи) будинку № 56 по вул. Ватутіна із запереченнями щодо надання дозволу на добудову 10 ти поверхового 27 квартирного житлового будинку. 23.08.2013 року проведено збори мешканців будинку № 56, по вул. Ватутіна з питання ознайомлення з проектною пропозицією щодо розміщення спірного обєкта будівництва за участю ОСОБА_6, в зборах приймали участь 118 чоловік, 100 громадян проголосували проти зазначеного будівництва.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 21 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований), посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2692, дарувальник передав безоплатно у власність, а обдарований прийняв незавершене будівництво вбудовано-прибудованого приміщення кафе площею 725,0 кв. м. готовністю 53%, розташованого у м. Вінниці, по вул. Ватутіна 56 (а.с. 12 13). Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 22 серпня 2008 року (а.с.13).

17 травня 2011 року позивач звернувся з клопотанням про затвердження обґрунтування розміщення 10-ти поверхового 27 квартирного будинку по вул. Ватутіна 56 в м. Вінниці з визначенням меж та площі прибудинкової території та надання погодження на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 1335 м. кв., надавши документи згідно переліку зазначеного в клопотанні (а. с. 16).

Постановою Вінницького міського суду від 26.09.2014 року у справі № 127/15612/14 а, зобовязано ОСОБА_4 міську раду розглянути на сесії питання про затвердження позивачу обґрунтування розміщення 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за адресою м. Вінниця, вул. Ватутіна 56 та надання дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 1335 кв.м. за цією ж адресою (а.с. 8 11).

Рішенням 61 сесії 6 скликання від 27.02.2015 року № 2062 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», на виконання постави Вінницького міського суду розглянуто клопотання гр. ОСОБА_3 та подані матеріали і документи. На підставі ст.ст. 12, 42, 91, 111, 123, Земельного Кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», рішень виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 30.08.2012 року № 2112, від 06.09.2012 року, № 2157, та керуючись п. 34, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила відмовити позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по вул. Ватутіна 56 у м. Вінниці, орієнтовною площею 0,1335 га, для будівництва та обслуговування 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями, за рахунок земель комунальної власності, у звязку з належністю даної земельної ділянки до при будинкової території багатоквартирних житлових будинків та невідповідністю ч. 1 ст. 42 ЗК України, оскільки земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди, та при будинкові території державної або комунальної власності надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до п. 42 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст.123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Враховуючи наведене вище міська рада була уповноважена розглядати внесене на його розгляд клопотання позивача по справі від 17.05.2011 року, та відповідно могла відмовити у наданні запитуваного позивачем дозволу виключно у випадках невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Як вбачається з проектної пропозиції «Містобудівний розрахунок будівництва 10 поверхового 27 квартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Ватутіна 56 в м. Вінниці» добудова вказаної секції будинку запланована з частковим зайняттям прибудинкових територій суміжних житлових уже побудованих багатоповерхових будинків, зокрема, але не обмежуючись, зайняття прибудинкової території уже існуючого 9 ти поверхового житлового будинку, по вул. Ватутіна 56. (а.с. 67 - 73).

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

01.07.2015 року набув чинності Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який у значній мірі урегульовує спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, та який не підлягає до застосовування у спірних правовідносинах, оскільки він прийнятий та набув чинності пізніше ніж виникли спірні правовідносини.

Разом з тим п. 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону містить визначення при будинкової території, а саме - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Також п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

З аналізу ст. 42 Земельного кодексу України та вищевикладених норм (які діяли станом на час виникнення спірних правовідносин) та в аспекті відповідного тлумачення прав співвласників багатоквартирного житлового будинку, що наведено в Рішенні Конституційного суду України у справі № 1-2/2004 від 2.03.2004 року № 4 рп/2004 виходячи з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої в Законі України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» суд приходить до висновку, що прийняттям позитивного рішення за клопотанням позивача ОСОБА_4 міською радою безперечно були б порушені права співвласників 9 ти поверхового житлового будинку, по вул. Ватутіна 56, на при будинкову територію.

У цьому звязку судом не приймаються до уваги твердження представника позивача, щодо не створення відповідного ОСББ, та не дотримання відповідної процедури передачі співвласникам квартир вказаної земельної ділянки у спільну власність, а як наслідок юридична невизначеність правового статусу прибудинкової території будинку по вул. Ватутіна 56, як прибудинкової, оскільки створення ОСББ відповідно до Закону є правом мешканців багатоквартирного будинку а не їх обовязком.

Згідно протоколу зборів громадян з питання ознайомлення з проектною пропозицією щодо розміщення 10 поверхового 27 квартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями по вул. Ватутіна 56 від 27 серпня 2013 року вирішено не погоджувати проектну пропозицію щодо розміщення 10 поверхового 27 квартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Ватутіна 56 (голосували за 8, проти 110, утрималось 0). Суд приймає до уваги зауваження представника позивача з приводу того, що вказані збори громадян були проведені з порушенням норм Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, що затверджено Постановою КМУ від 25.05.2011 року № 555, разом з тим, суд враховує те, що при прийнятті оскаржуваного рішення ОСОБА_4 міською радою, в її розпоряджнні перебувала інформація, що 58 осіб, які проживають у сусідніх (суміжних) житлових багатоповерхових будинках виступили проти майбутнього розміщення за вказаною адресою будівництва багатоповерхового будинку, та оскаржуване рішення міської ради прийнято з урахуванням інтересів цих осіб.

Відповідно до ст.ст. 55, 19 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно із ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, та те, що прийнято воно в межах повноважень та з урахуванням спільних інтересів власників квартир багатоквартирного будинку, по вул. Ватутіна 56, з урахуванням їхнього права на при будинкову територію, а тому в задоволенні позову слід відмовити в цій частині за безпідставністю.

Оскільки інша частина позовних вимог, а саме в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ватутіна 56, у м. Вінниці орієнтовною площею 0,1335 га для будівництва 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за рахунок земель комунальної власності є похідною від першої частини позовних вимог, в цій частині позов задоволенню також не підлягає.

Судові витрати відповідно до вимог Закону слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 міської ради 61 сесії 6 скликання від 27.02.2015 року № 2062 в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ватутіна 56 у м. Вінниця, орієнтовною площею 0,1335 га для будівництва 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за рахунок земель комунальної власності та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ватутіна 56, у м. Вінниці орієнтовною площею 0,1335 га для будівництва 10 ти поверхового 27 квартирного будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями за рахунок земель комунальної власності відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: