Справа № 805/1210/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року справа №805/1210/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Васильєвої І.А. та Ханової Р.Ф., секретар Корадо А.А., за участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Артемівську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі № 805/1210/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Артемівську Донецької області про стягнення суми витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по понесених витратах позивача за період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року в розмірі 31 678, 11 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що страхові виплати громадянам, які отримали інвалідність на підприємствах країн Співдружності Незалежних Держав, підлягають виплаті по місцю їх проживання, а витрати Пенсійного Фонду України по виплаті цих пенсій підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області () на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі () витрати, пов'язані з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 1 версеня 2014 року по 30 листопада 2014 року в розмірі 2 055 (дві тисячі п'ятдесят п'ять) грн. 32 коп (2 049,88 грн - основний розмір пенсії, 5,44 грн - сума поштового збору). В іншій частині позовних вимог відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а також на території будь-якої з держав-учасниць СНД, (а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України відшкодувати останньому витрати), є відповідач.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторонни звернулись із апеляційними скаргами. Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у понвому обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що гр. ОСОБА_5 при досягненні віку 55 років набула право на призначення пенсії за віком та пенсії у звязку з втратою годувальника та за її вибором їй було призначено пенсію у звязку з втратою годувальника. Крім того вказує на те, що у звязку з проведенням на території Донецької та Луганської областей АТО в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області взято на облік електронні пенсійні справи пенсіонерів, які отримують пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до вказівок позивача дані пенсіонери взяті на облік на підставі виключно електронних справ та їм виплата пенсій здійснюється відповідно на такій підставі.

Відповідач просив постанову суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення, несе держава, яка надає забезпечення, а оскільки Фонд не є органом держави, то і не може відповідати за її зобов'язаннями. Крім того, зазначає, що відділення Фонду у м. Артемівську є неналежним відповідачем у частині позову, що стосується виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, оскільки у даному випадку позивач має звернутись з позовом до відділень Фонду, у яких знаходяться справи вищезазначених осіб та в яких вони перебували на обліку, та які мали здійснити переміщення на територію підконтрольну органам влади України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачем нараховано та виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання 267 особам, що підтверджується (в частині пенсіонерів, відшкодування витрат за якими є спірним питанням у даній справі) наданими суду довідками про виплату пенсій по 51 пенсіонеру ( т. 1 а.с. 89, 93, 96, 99, 102, 106, 109, 112, 116, 119, 123, 126, 129, 132, 135, 138, 141-142, 145, 148, 151, 154, 157, 160, 163, 167, 170, 173, 177, 182, 185, 188, 192, 195-213). Крім цього, з таблиць розбіжностей вбачається, що двум особам була призначена та виплачена щомісячна цільова допомога на прожиття (т. 1 а.с. 3-6, 12-13, 22, 28-29, 34, 39 ).

На підтвердження правомірності призначення пенсії по 33-м із зазначених осіб суду надані копії розпоряджень про призначення пенсій (т. 1 а.с. 87, 90-91, 94, 97, 100, 103-104, 107, 110, 113-114, 117, 120-121, 124, 127, 130, 133, 136, 139, 143, 146, 149, 152, 155, 158, 167, 164, 168, 171, 174, 178, 183, 186, 189, 193 т. 1), копії заяв цих осіб про призначення їм пенсій (а.с. 88, 92, 95, 98, 101, 105, 108, 111, 115, 118, 122, 125, 128, 131, 134, 137, 140, 143, 147, 150, 153, 156, 159, 168, 165, 169, 172, 175, 179, 184, 187, 190, 194 ), копії пенсійних посвідчень по трьом пенсіонерам ( т. 1 а.с. 166, 176, 191 ) та копія довідки МСЕК від 27 квітня 2015 року по одному з пенсіонерів ( т. 1 а.с. 180-181).

30 вересня 2014 року позивачем відповідачу направлено подання, щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за вересень 2014 року, в сумі 25 246,40 грн разом зі списком із 167 осіб, яким призначені відповідні пенсії (т. 1 а.с. 14-18).

Відповідно до акту щомісячної звірки за вересень 2014 року (т. 1 а.с. 9), листів відповідача від 7 жовтня 2014 року № № 2062 та 2063 (т. 1 а.с. 10-11), таблиці розбіжностей за вересень 2014 року та довідки, щодо витрат на виплату пенсії за вересень 2014 року, підписаної сторонами по справі (т. 1 а.с. 12) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача в розмірі 723,95 грн, де: 173,31 - основний розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 10), 550,64 грн - основний розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 11).

3 листопада 2014 року позивачем відповідачу направлено подання, щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за жовтень 2014 року, в сумі 38 901,00 грн разом зі списком із 191 особи, яким призначені відповідні пенсії (т. 1 а.с. 30-35).

Відповідно до акту щомісячної звірки за жовтень 2014 року (т. 1 а.с. 21), листів відповідача від 7 листопада 2014 року № № 2183 та 2182 (т. 1 а.с. 22-23), таблиці розбіжностей за жовтень 2014 року (а.с. 26), довідки про пред'явлені до відшкодування витрати, підписаної сторонами по справі (т. 1 а.с. 24) та довідки щодо витрат на виплату пенсії за жовтень 2014 року (т. 1 а.с. 28) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача за жовтень 2014 року в розмірі 1789,99 грн, де: 1037,65 - розмір пенсії, щомісячна цільова грошова допомога та витрати на їх доставку ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 22), 752,34 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ( т. 1 а.с. 23).

1 грудня 2014 року позивачем відповідачу направлено подання, щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за листопад 2014 року в сумі 83 699,87 грн разом зі списком із 267 осіб, яким призначені відповідні пенсії (т. 1 а.с. 45-51).

Відповідно до акту щомісячної звірки за листопад 2014 року (т. 1 а.с. 36), листів відповідача від 11 грудня 2014 року № № 2287 та 2287 (т. 1 а.с. 37-40), таблиці розбіжностей за листопад 2014 року (т. 1 а.с. 44), довідки про пред'явлені до відшкодування витрати за листопад 2014 року, підписаної сторонами по справі ( т. 1 а.с. 41) та довідки щодо витрат на виплату пенсії за листопад 2014 року ( т. 1 а.с. 42) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача за листопад 2014 року в розмірі 29 164,17 грн, де: 151,19 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 38), 752,34 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 37), 28 260,64 грн - розмір пенсії, щомісячна цільова допомога на прожиття та витрати на їх доставку 51 пенсіонеру, які у зв'язку із проведенням на території Донецької області виїхали із зони непідконтрольної Україні та тимчасово проживають на території м. Артемівська та Артемівського району (т. 1 а.с. 39-40).

У листах відповідача зазначено, що витрати по ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15 ОСОБА_16 не прийняті у зв'язку із тим, що останні на момент нещасного випадку із годувальником мали працездатний стан, вік до 55 років та не мали інвалідності; ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 отримали каліцтво в країнах СНД, а стосовно 51 пенсіонера, які у зв'язку із проведенням на території Донецької області виїхали із зони, непідконтрольній Україні та тимчасово проживають на території м. Артемівська та Артемівського району, у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівськ та Артемівському районі відсутні будь-які документи, які б підтверджували право зазначених осіб на отримання страхових сум (т. 1 а.с. 10-11, 22-23, 37-40).

Позивачем були понесені витрати за період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року в розмірі 31 678, 11 грн., в тому числі 31 501, 34 грн. витрати з основного розміру пенсії, 9, 01 грн. сума поштового збору, 167, 76 грн. витрати з щомісячної цільової допомоги на прожиття.

Вказані обставини справи сторонами не заперечуються.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105), яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене абзацом другим пункту 5 частини першої статті 24 Закону № 1105 відповідно до якого, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

За змістом статті 21 Закону № 1105-XIV у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тощо. Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі й пенсії особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, або пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі № 21-136а14 ( постанова ВСУ від 20 травня 2014 року) відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року по справі № 2а/0570/23419/2011 (т. 1 а.с. 225-229 ), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2012 року (т. 1 а.с. 230-232 ); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року по справі № 2а/0570/17599/2012 (т. 1 а.с. 233-237), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року (т. 1 а.с. 238-240); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року по справі № 805/15268/13-а (т. 1 а.с. 241-245 ), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року (т. 1 а.с. 246-248 ); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі № 805/3722/14 (т. 2 а.с. 1-4 ), що залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року (т. 2 а.с. 5-9 ), встановлено наступне:

- ОСОБА_17 постраждав наслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території Курської області РФРСР в 1973 році;

- ОСОБА_12 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Норильська РФРСР в 1974 році;

- ОСОБА_10 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Нижневартовська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_9 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Омська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_18 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Стрежеве РФРСР в 1989 році.

За приписами частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_19 України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини.

Отже, обставини, які були встановлені постановами, що набрали законної сили, в одних адміністративних справах не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Оскільки судом встановлено, що громадяни ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_18 постраждали внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території держав СНД, тому страхувальником, який має відшкодувати витрати управління Пенсійного фонду України на виплату зазначеним особам пенсії по інвалідності є відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених вищевказаним особам за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року в сумі 2 055,32 грн (2 049,88 - основний розмір пенсії, 5,44 - поштовий збір) є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, як вірно зазначено судом першої інстанції.

Посилання позивача на те, що оскільки ОСОБА_5 призначена пенсія у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, то витрати на відшкодування цієї пенсії повинен відшкодовувати відповідач, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Фактичні обставини, які мають значення для вирішення даного спору, а також характер правовідносин між сторонами, встановлені постановами Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року по справі № 2а/0570/23419/2011, від 14 січня 2013 року по справі № 2а/0570/17599/2012, від 5 грудня 2013 року по справі № 805/15268/13-а, від 16 квітня 2014 року по справі № 805/3722/14, якими встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті годувальника ОСОБА_20 (чоловіка) не досягла 55 років та була працездатною особою.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 21 Закону № 1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому законом порядку зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Таким чином, на день смерті потерпілого, що спричинена нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, особа повинна мати статус непрацездатної особи, визначеної ч. 2 ст. 33 Закону № 1105-XIV, та перебувати на утриманні померлого потерпілого або мати право на одержання від нього утримання.

Враховуючи наведені норми права, беручи до уваги встановлені судом на підставі зазначених вище рішень Донецького окружного адміністративного суду обставини, щодо того, що ОСОБА_5 на момент смерті годувальника ОСОБА_20 (чоловіка) була працездатною особою, колегія суддів дійшла висновку, щодо вірного висконовку суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з витрат на сплачену ОСОБА_5М пенсію у зв'язку із втратою годувальника за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача з витрат на сплату пенсії, щомісячної цільової грошової допомоги та витрат на їх доставку по іншим пенсіонерам, зазначеним у списках осіб, пред'явлених до відшкодування відповідачу (т. 1 а.с. 15-18, 31-35, 46-51), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Порядок передачі документів, що підтверджують право на отримання пенсії встановлений Інструкцією про порядок передачі Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворюваннях України документів, що підтверджують право застрахованого чи членів його сім'ї на страхову виплату, затверджений постановою Правління Фонду ССНВВ України від 20 квітня 2001 року № 10 (згідно діючого законодавства не підлягає реєстрації в органах юстиції). Серед інших документів, зазначених у даній інструкції, обов'язковими є заява потерпілого власнику підприємства, акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт про розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-5 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт розслідування професійного захворювання (якщо таке встановлено) або нотаріально завірена копія, рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або нотаріально завірена копія, висновки МСЕК про ступень втрати професійної працездатності або нотаріально завірена копія, довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та інші (п.п. 4.1 - 5.18).

Як зазначено у п. 7 цієї Інструкції, якщо в особовій справі потерпілого або особи, яка одержує відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, відсутні деякі документи, передбачені п.п. 4-5 цієї Інструкції, то така справа ВВД Фонду від страхувальника не приймається до повного укомплектування.

Крім цього, обов'язкова наявність для оформлення та здійснення відшкодування будь-яких виплат Віділенням фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зазначених вище документів витікає і зі змісту ст. ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 зазначеного Закону підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами; згідно ч. 7 цієї ж статті страхові виплати залежать, зокрема, від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; відповідно до ч. 1 ст. 38 зазначеного Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я.

Таким чином, для здійснення відділенням ФСС відшкодування управлінню ПФУ витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, територіальним органам фонду мають бути надані докази на підтвердження правомірності сплати цих виплат (акт про нещасний випадок на виробництві, відповідне рішення суду, довідка МСЕК та інші).

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання відповідачем вказаних документів щодо 48 пенсіонерів, зазначених у відповідних списках (у списку осіб, якій міститься у листі відповідача від 11 грудня 2014 року, за листопад 2014 року зазначено 51 особа, щодо яких не має підтверджуючих документів (т. 1 а.с. 39-40 ), але при цьому по трьом із зазначених у списку осіб, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_16, відповідно до листів відповідача від 7 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 10 ) та від 7 листопада 2014 року (т. 1 а.с. 22 ) не прийняті до заліку та відшкодування пенсії по втраті годувальника, сплачені цим особам, не у зв'язку із відсутністю необхідних документів, а у зв'язку із тим, що дані особи не мали право на одержання відповідної пенсії, так як на момент смерті годувальника мали працездатний вік та не були інвалідами.

Разом із цим, суду також не надані документи, які б підтверджували правомірність призначення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по всім 51 пенсіонерам, зазначеним у листі відповідача від 11 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 39-40 ), які виїхали із зони проведення АТО та були взяті на облік позивачем у вересні - листопаді 2014 року.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності;

Тобто, відділення Фонду у м. Артемівську є неналежним відповідачем у частині позову, що стосується виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих

територій, оскільки у даному випадку позивач має звернутись з позовом до відділень Фонду, у яких знаходяться справи вищезазначених осіб та в яких вони перебували на обліку, та які мали здійснити переміщення на територію підконтрольну органам влади України згідно постанови Кабінету Міністрів України № 595.

Стосовно посилання відповідача на те, що законодавством передбачено здійснення відповідних розрахунків між Фондами на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

За змістом ст. 18 цього ж Закону виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є, зокрема, її відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного ОСОБА_15 України та своїм найменуванням.

Згідно п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, вимоги управління Пенсійного фонду України про відшкодування відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відповідають змісту його прав як робочого органу Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією та основними завданнями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, визначеними розділами 2, 3 Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженого постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року № 15.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційни скарги позивача та відповідача, не грунтується на законі та не підлягають задоволенню, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Артемівську Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі № 805/1210/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 16.07.2015 року.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

ОСОБА_19