Справа № 4479/11/2170
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 р. Справа № 2-а-4479/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді: Василенко Г.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про захист порушеного права шляхом скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області, в якому просить захистити його порушене право, шляхом скасування постанови відповідача про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05 серпня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 серпня 2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління Херсонської області в рамках виконавчого провадження по вимозі про сплату боргу за №Ф-23, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області 10 листопада 2010 року на суму 866,46 грн. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на належний йому автомобіль Mersedes Bens, державний номер НОМЕР_1 та причіп КРД 050100, державний номер НОМЕР_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вартість арештованого майна значно перевищує суму боргу.

Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не зявився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в письмових запереченнях зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки його дії щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, постановою від 05 серпня 2011 року накладено арешт на майно боржника в межах суми боргу, тобто у межах суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадження, що становить 1932,80 грн. Просив відмовити в задоволенні позову.

Оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі ст. 122 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі Закон № 606) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України N 74/5 від 15 грудня 1999 року (далі-Інструкція).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 6 Закону № 606 визначені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема ч. 1 закріплено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1-2 ст. 25 Закону № 606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області звернулось до відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції в Херсонській області із заявами від 01 грудня 2010 року та 23 березня 2011 року, в яких предявило до виконання вимоги про сплату боргу із ОСОБА_1 на суми 866,46 грн. та 890,34 грн. На виконання зазначених вимог, постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 01 грудня 2010 року та 23 березня 2011 року за ВП №22969563 відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 вищевказаних сум заборгованості. Водночас державним виконавцем надано боржнику строк для добровільного виконання вказаних вимог.

31 березня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про обєднання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Частиною 3 статті 11 Закону № 606 державному виконавцю надане право у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

05 серпня 2011 року, у звязку з невиконанням боржником в добровільному порядку зобовязання, державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль Mersedes Bens, державний номер НОМЕР_1 та причіп КРД 050100, державний номер НОМЕР_2 в межах суми звернення стягнення 1932,80грн.

Частиною 3 ст. 57 Закону № 606 визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Приписами ч. 1-5 ст. 52 Закону № 606 визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

В свою чергу відповідно до п. 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

З огляду на приписи зазначених норм, суд приходить до висновку, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Таким чином, звернення стягнення на кожну наступну категорію майна боржника, визначену Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, можливе лише після встановлення недостатності майна боржника попередньої категорії.

Однак, постановою від 05 серпня 2011 року накладено арешт на автомобіль Mersedes Bens, державний номер НОМЕР_1 та причіп КРД 050100, державний номер НОМЕР_2, вартість кожного з яких перевищує суму стягнення за зведеним виконавчим провадженням.

Суд вважає, що накладення арешту на вказане майно і встановлення заборони на його відчуження із значним перевищенням суми вартості у співвідношенні з сумою стягнення тягне за собою порушення прав позивача, оскільки накладення заборони на відчуження майна в межах, що перевищує суму стягнення призводить до неможливості боржника вільно розпоряджатися належним йому майном в цій частині.

Крім того, відповідач, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірність та обґрунтованість накладення арешту саме на рухоме майно божника, та підстави на яких боржника було позбавлено права вказати на майно, на яке необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Суд враховує, що субєкт владних повноважень зобовязаний діяти добросовісно, тобто в порядку та на підставі чинного законодавства реалізовувати надані йому владні повноваження та досягати поставлених цілей.

Крім всього, враховуючи що адміністративне судочинство, відповідно до вимог статті 2 КАС України, існує саме для всебічного захисту прав свобод та інтересів фізичних осіб, суд вирішив, на підставі статті 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог, а саме визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3, оскільки скасування судом актів індивідуальної дії передбачено в разі їх протиправного прийняття.

Отже, враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 71, 122, 157-163, 167, 181 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 серпня 2011 року, постановлену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_3

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василенко Г.Ю.