Справа № 2-а-2636/11
Суддя: Савенко О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБДАСТІ
Справа № 2-а-2636/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/в порядку скороченого провадження/

21 вересня 2011 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М. розглянувши, в порядку скороченого провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області неправомірними та перерахунок і виплату пенсії інваліду 3 групи, постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, -

встановив :

ОСОБА_1 12.07.2011 року звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дій посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІІ групи; зобовязання зробити перерахунок та виплату державної пенсії постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС І-ї категорії, інваліду ІІІ групи, починаючи з 09.10. 2010 року, в розмірі шести мінімальних пенсій за віком згідно ч.4 ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязання зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, інваліду ІІІ групи, починаючи з 09.10.2010 року в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, згідно ст. 50, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що вона є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалідом III групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, і для неї, пенсіонера-інваліда III групи по захворюванню, причинний зв'язок якого встановлено і пов'язано з аварією на Чорнобильській АЕС, згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках державна пенсія не може бути нижчою шести мінімальних пенсій за віком. Однак, розмір її пенсії є значно нижчий. З урахуванням останніх змін в нормативно-правових актах України, пенсія для постраждалих від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідам ІІІ -Ї групи станом з 01.01.2011 року повинна становити 4875 грн. . Дана сума розрахована по наступних параметрах: - мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2011 року становить -764 грн.; - шість мінімальних пенсій за віком становить 4584 - грн.; - 50 % додаткової щомісячної надбавки за шкоду здоров'ю - 382 грн.. Відповідно до довідки УПФУ в Городищенському районі Черкаської області станом на 11.07. 2011 року її пенсія складає 782 грн. 62 коп..Вважає, що розмір її пенсії необґрунтовано занижений із наступних підстав: відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй щомісячно, постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС, повинна призначатися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком. Згідно з частиною З ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що у випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом, для осіб, що втратили працездатність, піднімається розмір пенсії, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам в тому числі віднесеним до категорії І. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. В 1999 році вступив в силу ЗУ «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966, який дає конкретне визначення мінімальної пенсії за віком. «Цей закон відповідно до ст. 46 Конституції України (28.06.1996 року) дає визначення прожиткового мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційних гарантій громадян на достатній життєвий рівень». Відповідно до ст. 2 Закон України «Про прожитковий мінімум» застосовується для: - загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм. Встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендії та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції та законів України». Частина З ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вказує: «У разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового прожиткового мінімуму. Після перевищення мінімальних розмірів пенсії над розрахунковими відповідно до ст. 50 та ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач повинен був самостійно зробити перерахунок основної та додаткової пенсії як інваліду III групи захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, але цього зроблено не було. Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 4 Постанови КІ//І України від 30.05.1997 року № 523 «Про затвердження Порядку нарахування пенсій по інвалідності, яка наступила внаслідок каліцтва або захворювання, і пенсій в зв'язку з втратою годувальника, в результаті Чорнобильської катастрофи», з наступними доповненнями і змінами, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, відносно яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, по III - й групі інвалідності не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Законодавець однозначно прописав «в усіх випадках», а це значить без винятків. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України, текст ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено так, що відповідач не повинен його тлумачити, а зобов'язаний однозначно застосовувати. Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України тлумачення або застосування законів, що регулюють подібні за змістом відносини допустиме тільки у тому випадку, коли спірні питання не врегульовані законом. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені конкретні розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. В цьому законі не передбачено призначення пенсії за судовим рішенням, тому не виконання прямих, чинних норм, встановленого Законодавством розміру мінімальної пенсії за віком та розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю є зловживаннями з боку посадових осіб управлінь Пенсійного Фонду України у Городищенському районі Черкаської області. Ст. 21 Конституції України визначає, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Ст. 22 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ст. 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи і рівні перед законом. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали в наслідок чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року визначив основні положення виконання конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, направлені на захист їх життя і здоров'я, так як згідно ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за нанесену шкоду громадянам і зобов'язується відшкодувати її за порушення здоров'я або втрату працездатності громадянам і дітям, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року (№8рп/2005) роз'яснено, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, недопустимість обмеження конституційного права громадян на відповідний життєвий рівень. Конституційний Суд України сформулював правову позицію, відповідно до якої Конституція і Закони України виділяють деякі категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту від держави. До них відносяться громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними Законами. В рішеннях Конституційного Суду України визначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і невід'ємною частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і об'єму цього права шляхом прийняття нових Законів або змін в діючі Закони, відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008). Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч. З ст. 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначаючими поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загально визначеними є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена» (абзац 4 підпункт 5.2 мотивувальної частини) (т005р 710-05). Ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантій громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, З, 6, 8,19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного кодексу України при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Бюджетного кодексу України конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Бюджетного кодексу України і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, п'ятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У зв'язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що "зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, З, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України" (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини). Відповідно до Юридичної енциклопедії від 2001 року, яка є першою багатотомною, систематизованою збіркою знань про державу і право (стор. 705, том. 3), встановлено, що мінімальний розмір пенсії-це гарантований державою, найменший рівень пенсії за віком, який встановлюється в розмірі мінімального бюджету споживання в Україні, і який визначається Кабінетом Міністрів України. Передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком є встановлена величина для всіх категорій громадян на всій території України, але вона постійно коригується в залежності від змін рівня інфляції. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Встановлений, УПФУ в Городищенському районі Черкаської області, розмір пенсії її не влаштовує, так як вона вважає, що він не відповідає перерахованим вимогам вказаних Законів України і нормативних актів, що звужує і дискримінує її конституційні і громадські права, як постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 21,22,24,46 Конституції України, ст. ст. 13, 34 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. ст. 49,50,54,67,70,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 2 ст. 87 Закону України «про пенсійне забезпечення», Рішенням Конституційного суду від 22.05.2008 року №у010р7108, ч.1 ст. 8 ЦПК України, ст. ст. 6-11, п.2 ст. 14, ст. 18, ст. ст. 69, 86, 104-106, 158-167 КАС України, просить визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії неправомірними і такими, що звужують конституційні права постраждалої від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда ІІІ групи; зобовязати зробити перерахунок та виплату державної пенсії постраждалої від наслідків аварії на ЧАЕС І - ї категорії, інваліду ІІІ групи, починаючи з 09.10.2010 року, в розмірі шести мінімальних пенсій за віком згідно ч.4 ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, інваліду ІІІ групи, починаючи з 11.06.1996 року в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, згідно ст. 50, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ч.2 ст. 87 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 25.03.2011р., позовні вимоги позивачки ОСОБА_1, за період часу з 09.10.2010 року по 11.01.2011 року, включно, залишені без розгляду, застосовано строки позовної давності, що передбачені ч.2 ст. 99 КАС України, чим і відмовлено у поновленні строку позовної давності. По інший частині позовних вимог, відповідно до ст. 183-2 КАС України прийнято ухвалу про відкриття скороченого провадження. 28.04.2011 року вищенаведені ухвали отримані позивачкою, ухвала щодо залишення без розгляду частини позовних вимог за період часу з 09.10.2010 року по 11.01.2011 року, включно, не оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідач Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області, після отримання копії позовної заяви та ухвал, не оскаржуючи ухвалу про залишення без розгляду частини позовних вимог надіслали заперечення, за яким, вказують, що відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідів III групи, не можуть бути нижчими, ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначає Кабінет Міністрів України. Проте, визначення мінімального розміру пенсії за віком не надане в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною З цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Для узгодження цього питання Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до статті 54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС у 1987 -1990 роках, інвалідів ІІІ групи становить 980 грн.. Після винесення рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 про визнання не конституційними пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прийняті постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654. Крім того, вимога позивача, яка містить зобовязання управління в подальшому проводити щомісячні виплати з перерахунком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не може бути задоволена судом, оскільки, суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Також, дана вимога суперечить змісту чинного законодавства України. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому правового регулювання суспільних відносин. З урахуванням наведеного, УПФУ в Городищенському районі вважає, що діє правомірно та в межах чинного законодавства.

Суддя опрацювавши та вивчивши матеріали позовної заяви, заперечення, з урахуванням ухвали про залишення без розгляду частини позовних вимог, при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в силу слідуючого.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюється у вигляді: а)державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 даного Закону, наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

За правилами ст. 50 ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, по третій групі інвалідності у розмірах 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ, встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997р. №523, і дані положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статті 54 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991р.. А в пункті 2 Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», де зазначено розмір 19грн. 91коп., розмір суми, з якої проводиться розрахунок пенсій, установлено всупереч положенням зазначеної статті Закону, причому ця сума не відповідає розмірам мінімальної пенсії за віком.

При визначені розрахунку державної пенсії, передбаченої ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімум для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визнається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення ч.3 ст. 28 ЗУ № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV. Згідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на яке покладено обовязок щодо : призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п. п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Пункт 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, 03 липня 1960 народження є інвалідом третьої групи, постраждалої від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, у розмірі відшкодування фактичних збитків, яка станом на 11.07.2011року склала по 782,37грн. Разом з тим, обрахунок даної пенсії проведено, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р. за №1 розрахунку пенсій, призначених відповідно до частини 4 статті 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 19грн. 91коп.. Ця ж сума враховувалася і при визначені розміру додаткової пенсії. На даний час розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році інвалідів третьої групи становить 980,00грн. .

У своїй роботі, Управління пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, щодо призначення пенсії за ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керується Постановами Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008р. № 530, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. № 654, «Про встановлення щомісячної державної допомоги до пенсії (дотації) інвалідам війни, учасникам бойових дій» від 02.12.2009р..

З огляду на вищевикладене, відповідач, здійснивши позивачці нарахування та виплату пенсії по третій групі інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був діяти, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, тобто за нормами ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991р., а не за положеннями постанов Кабінету Міністрів України, і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення цього, відповідач таких нарахувань не проводив, допустивши звуження конституційних прав позивачки, що є неправомірно.

Отже, є доведеною вимога позивача про зобовязання зробити перерахунок та виплату державної пенсії постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду ІІІ групи в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, інваліду ІІІ групи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, що відповідає ч. 4 ст. 54, ст. ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за №796-ХІІ, починаючи з 24.09.2010 року.

Що стосується вимоги, зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії, без визначення кінцевого терміну, то, на думку судді, слід визначити кінцевий строк такого перерахунку, а саме, день винесення постанови.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005р. (№8рп/2005); Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. за № 796-ХІІ; ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ; Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за № 8-2 та ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10, ч.2 ст. 11, ст. 11, 12, 17, 71, 159, 160, 161, 163, 185, 186, 183-2 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області неправомірними та перерахунок і виплату пенсії інваліду 3 групи, постраждалому від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії - задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області по нарахуванню та виплаті пенсії ОСОБА_1, яка не відповідає ст., ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за №796-ХІІ від 28.02.1991р., за період часу з 12.01.2011 року по 12.07..2011р. неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з розмірі 50 % мінімальної пенсії з 12.01.2011 року по 12.07.2011 року, з урахуванням сум, виплачених в цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2