Справа № 263/7156/15-а
Суддя: Степанова С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/215/2015
Справа № 263/7156/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Степанової С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України № 2195-1У від 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни" позивач має статус дитини війни, оскільки станом на 02.09.1945 року їй не виповнилося 18 років. Відповідно до ст.6 цього Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак вищевказане підвищення до пенсії відповідачем їй нараховувалось та сплачувалась не в повному обсязі. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 949 грн. Таким чином, розмір підвищення до пенсії дітям війни у період часу з 01.01.2014 року по теперішній час року складає 949 грн. х 30% = 284,70 грн. Проте відповідач сплачує підвищення до пенсії не відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", яка набрала чинності з 01.01.2012 року. На час подачі позову сума підвищення до пенсії, що позивачу фактично сплачується складає 949 грн. х 7% = 66,43 грн. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, виплата позивачу підвищення до пенсії не в повному обсязі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є протиправною та такою, що суперечить Конституції та законам України. Просить суд визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобов'язати нарахувати та сплатити щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01 січня 2014 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність).

Ухвалою суду від 18.06.2015 року позовні вимоги позивача до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії за період з 01.01.2014 року по 17.12.2014 року були залишені без розгляду, тому суд розглядає вимоги позивача за період з 18.12.2014 року.

Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, до суду надав письмові заперечення в яких зазначив, що 28 грудня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення». Пунктом 4 цієї постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на кого розповсюджується дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2014 року підвищення до пенсії позивачу проводиться встановленому цією постановою розмірі 66,43 гри, і фінансується за рахунок коштів Державною бюджету. Таким чином, пенсійним органом правомірно було проведено нарахування доплати позивачу як «дитині війни» у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1381, зі змінами та доповненнями, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неявки розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що обидві сторони не зявилися у судове засідання, від позивача є клопотання про розгляд справи у його відсутності, представник відповідача надав заперечення проти позову, в яких висловив свою думку стосовно позовних вимог, суд розглянув справу у відсутності сторін в письмовому провадження , на підставі наявних по справі доказів.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України, яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Суд встановив, що позивач має статус «Дитина війни» та знаходиться на обліку в УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області, як така, що отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.6).

Відповідно до чинної редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

На підставі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було визначено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» станом до 3 серпня 2014 року.

Натомість на підставі Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що з 1 січня 2014 року норми і положення ст. ст. 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 03 серпня 2014 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

При цьому за Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Так за п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», прийнятої з метою здійснення, починаючи з 2012 року, заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 грн.

Таким чином з урахуванням внесених змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», які набули чинності 3 серпня 2014 року, починаючи з цієї дати застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», оскільки вказані зміни до порядку застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були прийняті пізніше, тому мають пріоритет.

Тому при визначенні розміру доплати до пенсії позивачу, починаючи з 03 серпня 2014 року, слід керуватися розміром підвищення до пенсії, встановленого Постановою КМУ від 28 грудня 2011 року № 1381.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 17.12.2014 року були залишені без розгляду та суд розглядає позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язання його зробити нарахування та виплату їй доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 18.12.2014 року, на підставі викладеного, заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач отримує підвищення до пенсії в розмірі, визначеному п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», що становить 66,43 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 122, 128, 143, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя С.В. Степанова