Справа № 14139/09/2170
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р. Справа № 2-а-14139/09/2170
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василенко Г.Ю.,

при секретарі: Мельниченко О.В.,

за участю :

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 3195 грн., а з ОСОБА_4 22162 грн. надміру отриманої пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було призначено пенсію за віком. Пенсія щомісячно перераховувалась на особовий рахунок вкладника, ОСОБА_5 до Державного ощадного банку України. Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Херсонській області листом від 27.04.2009 за № 5/665 повідомив, що ОСОБА_5 у вересні 1999 року виїхала за кордон на постійне проживання до США. Позивач зазначає, що в разі зміни місця проживання пенсіонер зобов'язаний повідомити ПФУ. Вибувши на постійне проживання за кордон, пенсіонерка ОСОБА_5 втратила право на пенсію. Не повідомивши Управління ПФУ про зміну місця проживання, оформила довіреність для отримання коштів (пенсії) на ОСОБА_2 та ОСОБА_4. ОСОБА_2 особисто за дорученням отримано 3195 грн. пенсії за період з 01.02.2000р. по 19.07.2002р., а з 19.07.2003 року ОСОБА_4 - 22162 грн.

Відповідачі та представник проти позову заперечували, мотивуючи тим, що право на отримання пенсії відноситься до конституційних прав громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею. Крім того, Україна гарантує: піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

В Законі України "Про пенсійне забезпечення" встановлено особливий порядок нарахування та виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, відповідно до пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Така норма закону не відповідає конституційним засадам соціального захисту громадян. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечать приписам Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості (стаття 3, частини перша, друга статті 24, частина третя статті 25, частина перша статті 46, частина перша статті 64 Основного Закону України). Вищезазначені твердження підтверджуються Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 р.

Крім того, відповідачі звертають увагу на те, що надання довіреності на отримання пенсії є не чим іншим як зміною способу отримання пенсії, а не перекладанням прав та обов'язків на іншу особу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_5 за період з 01.01.2000 р. по 08.05.2009 р. отримала 22162,00 грн. пенсії за віком. При цьому вона знаходиться на постійному місці проживання в США. На отримання пенсії ОСОБА_5 видала довіреності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які за мотивуванням позивача, отримували кошти безпідставно, а тому мають їх повернути Управлінню Пенсійного фонду України Дніпровського району м. Херсона.

Статтею 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Виключення з даного правила встановлено тільки для пенсій призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Положеннями статей 49, 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дано Верховною Радою України; у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за 6 місяців наперед перед виїздом. Конституційний Суд України рішенням від 7 жовтня 2009 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, якими передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, частиною другою статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивач просить стягнути пенсію, яка була виплачена за період, який передував рішенню Конституційного суду.

Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду (ст. 102). Ст. 50 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідачі не є пенсіонерами, які виїхали за кордон, і не повинні були повідомляти ПФУ про виїзд за кордон пенсіонера. Такий обов'язок законодавство покладає саме на пенсіонера. Всю відповідальність щодо відповідності нарахування та отримання пенсії несе особа, що має право на отримання пенсії, а саме ОСОБА_5, а не особа, що була повіреною на отримання пенсії. Відносини, що виникають у зв'язку з виконанням доручення між пенсіонером і особою, яка отримувала пенсію на підставі довіреності, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно до ст. 244 ЦКУ довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Так, визначення представництва дано в ч. 1 ст. 237 ЦКУ, де зазначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 239 ЦКУ правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, тобто, факт отримання пенсії повіреним створює права та обов'язки щодо повернення пенсії довірителем (пенсіонером). Надання довіреності особи є способом отримання пенсії, а не перекладанням прав та обов'язків на іншу особу.

Суд вважає, що позов пред'явлений до осіб, які не повинні відшкодовувати шкоду, заподіяну управлінню ПФУ.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 грудня 2010 р.

Суддя Василенко Г.Ю.