Справа № 807/2350/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Справа № 876/11618/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Кухтея Р.В., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013 року у справі позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області від 05 квітня 2013 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій за порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що порядок сплати єдиного внеску визначено у статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та розділі IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21 -5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Зазначеній нормі статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідає підпункт 4.3.6 пункту 4.3 Інструкції № 21-5, яким передбачено, що нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Вважає рішення від 05 квітня 2013 року таким, що не узгоджено з ним оскільки ні під розписку ні поштою ним не отримувалось, а отже не підлягає до виконання як у добровільному так і примусовому порядку.

23 травня 2013 р. ним подано до відповідача заяву з проханням видати копію рішення а також докази отримання його ним. У наданні копії рішення йому відмовлено і зазначено, що його копію ним отримано 05 квітня 2013 р. особисто. Факт особистого підписання копії рішення ним заперечується. Відкликати з виконавчої служби відповідач вимогу відмовився.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. У разі, якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник даного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку. У разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Проте суд на вказані обставини уваги не звернув, а вийшов за межі позовних вимог оскільки предметом позову не стояло питання правомірності чи неправомірності нарахування пені та штрафних санкцій на суму 474,10 грн., а питання узгодження даного рішення з платником. Не може рішення яке не узгоджене з платником у порядку ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виконуватися примусово органами державної виконавчої служби.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, ним обрано спрощену систему оподаткування та платником єдиного внеску відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень ст. 4 ч. 1 п. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний, в тому числі: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 цього Закону для платників, зазначених у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу. Таким чином законодавцем встановлено, що мінімальна сума єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, становить мінімальний страховий внесок. Відповідно до ч. 5 ст. 8 цього Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Відповідно до ч.ч. 8 та 12 ст. 9 даного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за базовий звітний період, не пізніше 20 числа, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в статті 4 частині 1 пункті 4 цього Закону, - календарний рік. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Суд вірно зазначив, що позивач зобов'язаний був сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік до 20 січня 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Судом також зясовано, що відповідно до картки особового рахунку платника фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування станом на 21 січня 2013 року у позивача була недоїмка по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 2795,89 грн..

Згідно ч. 11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Відповідно до ч. 10 ст. 25 цього Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Згідно п. 2 ч. 11 цієї статті за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до пункту 7.2.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджена Постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року N 21-5, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

Також суд вірно зазначив, що відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2013 року відповідачем складено рішення № 0685 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Відповідно до вказаного рішення відповідачем застосовано до позивача штраф у розмірі 279,59 грн. та нараховано пеню у розмірі 194,51 грн. Вказане рішення фізична особа-підприємець ОСОБА_1 05 квітня 2013 року особисто отримав перший примірник рішення, про що свідчить відповідний підпис.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно було складено рішення, яким до позивача застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню, оскільки у позивача станом на 21 січня 2013 року була недоїмка по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 2795,89 грн., а тому суд підставно відмовив в задоволенні позову.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуально права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013 року по справі № 807/2350/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлений 14.07.2015 року