Справа № 457/808/13-а
Суддя: Василюк Т. В.
Дата ухвалення: 2013-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/808/13-а
номер провадження №2-а/457/51/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2013 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря Луцької І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання нечинним та скасування рішення сесії ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт»,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання нечинним та скасування рішення сесії ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт».

Позовні вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2012 року у відповідності до п.2 рішення за № 401 XXII сесії VI демократичного скликання ОСОБА_3 міської ради Львівської області їй, позивачу по даній адміністративній справі - ОСОБА_4, було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,0325 га по вул. Суховоля , 33 «а» для надання у користування на умовах оренди (для обслуговування нежитлової будівлі (із земель оздоровчого призначення) за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт». Одночасно згідно п.2.1. вищезгаданого рішення також було запропоновано їй - ОСОБА_4 звернутись до ОСОБА_3 міської ради щодо укладання договору сервітутного землекористування земельної ділянки орієнтовно площею 0,0325 га по вул. Суховоля, 33 «а». 27 грудня 2012 року внаслідок подання прокурора м. Трускавця № 2474 від 05.12.2012 року «Про усунення порушень вимог земельного законодавства» п.3 рішення за № 439 від 27 грудня 2012 року XXIV позачергової сесії шостого демократичного скликання ОСОБА_3 міської ради були внесені зміни у п.2 вищезгаданого рішення №401 від 02.10.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою,технічних документацій із землеустрою» та було викладено у наступній редакції: «п.2 У зв'язку із набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна та відмови ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» від частини земельної ділянки площею 0,0460 га надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,0325 га по вул. Суховоля, 33 «а» для надання у користування на умовах оренди із зміною цільового призначення (для обслуговування нежитлової будівлі із земель оздоровчого призначення) за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт». 18 травня 2012 року ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» в особі генерального директора ОСОБА_5 надало згоду на вилучення частини земельної ділянки на вул. Суховоля в м. Трускавець, що перебуває у постійному користуванні ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ №002780 від 30.11.1998 року площею 0,0460 га згідно плану для її подальшої передачі ОСОБА_4 Сама земельна ділянка згаданого розміру 0,0460 га за цільовим призначення вилучена та передана для обслуговування будівлі ресторанного господарства по вул. Суховоля, 33 «а» в м. Трускавець. У зв'язку з цим 21 травня 2012 року ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернулась з письмовою заявою на адресу відповідача з проханням вирішити питання про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,0460 га, яка і була передана позивачу для обслуговування нежитлової будівлі розташованої за вищевказаною адресою. При цьому нею також були надані відповідачу всі необхідні для цього нотаріально посвідчені правовстановлюючі документи та графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування, розмір та площа земельної ділянки - 0,0460 га. Вказане свідчить про те, що загалом позивачкою були дотримані всі вимоги, передбачені ст.123 ЗК України щодо порядку звернення з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової споруди, змісту такого клопотанням, а також необхідних документів та матеріалів, які повинні бути додані до нього. Всупереч цьому та вимогам ст.ст. 20, 116, 120, 122 ЗК України сесія ОСОБА_3 міської ради приймає оскаржуване нею рішення за №439 від 27.12.2012 року, яким фактично повторно, без будь-яких на це правових підстав, позбавляє її права користування земельною ділянкою площею 0,0135 га, оскільки надає дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки лише площею 0,0325 га замість 0,0460 га всупереч наданим відповідачу правовстановлюючим документам. Тим самим, згадане рішення ОСОБА_3 міської ради від 27 грудня 2012 року прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Від представника відповідача надійшло письмове заперечення, в якому зазначено, що ОСОБА_3 міська рада заявлений ОСОБА_2 позов не визнає, оскільки позивачка на підставі договору купівлі-продажу набула у власність нерухоме майно від ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт». ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» має у постійному користуванні земельну ділянку площею 1,0945 га на вул. Суховоля, 33. На даній земельній ділянці було розміщено кілька обєктів нерухомості. За придбаною позивачкою нежитловою будівлею, що знаходиться на вул. Суховоля, 33 «а» у м. Трускавці, не було закріплено окремої земельної ділянки із встановленими межами і площею. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельною ділянки. ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» дало згоду на вилучення 0,0460 га, а отже і на припинення свого права постійного користування земельною ділянкою 0,0460 га. Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. На думку представника відповідача ОСОБА_3 міська рада, приймаючи оспорювані рішення діяла у відповідності до вимог ст.ст. 120, 142 ЗК України.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву, просив її задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що ОСОБА_2 має право на надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,0460 га по вул. Суховоля, 33 «а» в м. Трускавець для надання у користування на умовах оренди, оскільки вона придбала розташоване на земельній ділянці нежитлове приміщення на підставах та у відповідності до чинного законодавства.

Представник виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що у позивачки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,0460 га, а є лише договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Трускавець, вул. Суховоля, 33 «а», де не вказана площа земельної ділянки. Крім того, земельна ділянка, на яку позивачці було відмовлено щодо надання дозволу проекту землеустрою, є землями загального користування дорога та тротуар, належать ОСОБА_3 міській раді, а відтак не можуть бути передані в користування ОСОБА_2 Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт», не заперечував проти задоволення позову, додав, що вважає, що відповідач не вправі був відмовляти ОСОБА_2 в наданні земельної ділянки площею 0,0460 га. По суті справи суду пояснив, що при продажі будівлі кафе-бару ОСОБА_2 було домовлено, від якої саме за площею земельної ділянки відмовляється ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» на користь ОСОБА_2 На підставі чинних державних будівельних норм України було визначено, що площа зазначеної земельної ділянки становитиме 0,0460 га.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він працює начальником управління містобудування, архітектури та землекористування ОСОБА_3 міської ради Львівської області. По суті справи пояснив, що ділянка, яка є предметом спору відповідно до Генплану м.Трускавець та ситуаційного плану є територією замощення, перебувала в постійному користуванні ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» та була фактично призначена для обслуговування споруди. На спірній ділянці розміщений літній майданчик, який існував задовго до затвердження Генплану, а відповідно до документів, наданих ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» то там розміщено піднавіс. Крім того, згідно Генерального плану вищезазначена земельна ділянка є замощена та була призначена для обслуговування санаторію «Весна», а не кафе-бару, хоча і фактично використовувалась для обслуговування кафе-бару. Однак після відмови ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» від земельної ділянки, яка є предметом спору, вона була зарахована в землі запасу міської ради, а з земель запасу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці. Технічна документація на земельну ділянку була розроблена відповідно до пропозиції депутатської комісії ОСОБА_3 міської ради, яка рекомендувала закріпити за нежитловою будівлею розташованою за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Суховоля, 33 «а» територію для обслуговування кафе-бару з розрахунку 1 м по периметру будівлі, оскільки менше як один метр згідно ДБН 360 92 не можна надавати. Дане питання також було предметом розгляду земельної комісії, яка вважала, що необхідно надати 1 м для обслуговування будівлі, а іншу частину залишити в резерві ОСОБА_3 міської ради. Депутати вправі приймати таке рішення.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи на стороні позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідач згідно ст.140 Конституції України, ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування, якому ст.123 ЗК України, ст.ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надані певні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, які знаходяться у комунальній власності громади.

У відповідності до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними з підстав їх невідповідності Конституції та законам України в судовому порядку.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Нормами ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 цього ж кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Пунктом «а» ст. 141 Земельного кодексу України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Частинами 3, 4 ст. 142 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Судом в судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2013 року (а.с.11) набула у власність нерухоме майно нежитлову будівлю від ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт», що знаходиться за адресою м. Трускавець вул. Суховоля, 33 «а». У постійному користуванні відповідно до державного акту на право постійного користування землею ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» має земельну ділянку площею 1,0945 га на вул. Суховоля, 33 на якій розміщено декілька обєктів нерухомості (а.с. 16-18). ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» дав згоду на вилучення 0,0460 га земельної ділянки, а отже відповідно до ч. 3 ст.142 ЗК України землекористувач добровільно відмовився від права постійного користування земельною ділянкою площею 0,0460 га (а.с.19).

Після припинення права постійного користування земельною ділянкою ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» площею 0,0460 га, яка є предметом спору, вона була зарахована в землі запасу ОСОБА_3 міської ради.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, за придбаною позивачкою ОСОБА_2 нежитловою будівлею, що знаходиться на вул. Суховоля, 33 «а» у м. Трускавці не було закріплено окремої земельної ділянки із встановленими межами і площею. А тому ОСОБА_3 міською радою в межах свої повноважень з земель запасу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці ОСОБА_2 для надання у користування на умовах оренди із зміною цільового призначення (для обслуговування нежитлової будівлі (із земель оздоровчого призначення) керуючись чинним законодавством та враховуючи рекомендації постійної комісії з питань депутатської діяльності, законності, етики, регламенту, місцевого самоврядування і ЗМІ.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. А тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 міська рада приймаючи оспорювані рішення діяла, в межах свої повноважень та відповідно до ст.ст. 120,142 ЗК України.

Підставами для визнання незаконним та скасування рішення субєкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства, визначеній законом компетенції органу, який видав це рішення. Обовязковою умовою визнання акту незаконним є також порушення у звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Судом встановлено, що рішенням за № 439 від 27 грудня 2012 року XXIV позачергової сесії шостого демократичного скликання ОСОБА_3 міська рада вирішила внести зміни у п. 2 вищезгаданого рішення № 401 від 02.10.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою, технічних документацій із землеустрою» та викласти його у наступній редакції: «п.2 У зв'язку із набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна та відмови ЗАТ «Трускавецькурорт » від частини земельної ділянки площею 0,0460 га надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,0325 га по вул. Суховоля, 33 «а» для надання у користування на умовах оренди із зміною цільового призначення (для обслуговування нежитлової будівлі із земель оздоровчого призначення) за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ЗАТ «Трускавецькурорт».

Право розпорядження - це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження чи іншим особом, зміни його стану чи призначення тощо.

Таким чином, враховуючи, що рішення, яке є предметом спору прийнято сесією ОСОБА_3 міської ради, тобто відповідно до п.34. ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в межах своєї компетенції, підстав для його скасування суд не вбачає. Суд, враховуючи вищевикладені обставини та положення вимог закону, вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, ухвалив оскаржуване рішення в межах наданих повноважень, відповідно до вимог діючого законодавства, обґрунтовано та не порушуючи прав, свобод чи інтересів позивача, в зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні, інших мотивів його незаконності, окрім наведених вище, позивач не навів, тому в позовних вимогах позивача необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 26, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 92, 116,120,122, 123, 141, 142 Земельного Кодексу України, ст.ст. 71, 138,139, 160-163, 167 КАС України, с у д,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання нечинним та скасування рішення сесії ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, з одночасною подачею її копії до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1