Справа № 2-а-7034/11
Суддя: Мороз К. В.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№2-а-7034/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2011 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Мороз К.В.,

при секретарі Горбік Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплатити щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 01.11.2010 року по травень 2011 року включно, зобовязати відповідача здійснювати нарахування та виплачувати щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в подальшому на постійній основі з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В судове засідання позивач не зявилася, причини неявки суду не повідомлені, про дату слухання справи сповіщено у встановленому порядку, про що свідчить зворотне поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.8).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с.7).

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у відсутності сторін, відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус дитини війни визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується копією посвідчення № 130488 (а.с.3).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Статтею 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже державна соціальна допомога в 2010 році мала нараховуватись у визначених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" розмірах.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком не встановлений, підстави для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановленої названим Законом для розрахунку щомісячної соціальної допомоги відсутні.

Щодо періоду задоволення позовних вимог, суд зазначає, що в силу ст. 99 КАС України задоволенню підлягають вимоги позову в межах шестимісячного строку на звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності своїх дій щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі менше 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 31.11.2010 року по 31.05.2011 року.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд зобовязує відповідача провести нарахування позивачу щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 31.11.2010 року по 31.05.2011 року та провести виплату за виключенням сплачених сум.

Щодо вимог про зобовязання відповідача здійснювати виплату підвищення дитині війни за нормами Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Будь-яких доказів про порушення прав, свобод або інтересів позивача в подальшому суду не надано, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись п.10 ч.1 ст.3, ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01 листопада 2010 року по 30 листопада 2010 року, включно - залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова щодо виплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі менше 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова здійснити нарахування ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги за період з 31 листопада 2010 року по 31 травня 2011 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести виплату за виключенням сплачених сум.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 03 гривні 40 копійок судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова К.В. Мороз