Справа № 820/4173/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 р.Справа № 820/4173/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015р. по справі № 820/4173/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ, звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 16.04.2015 року №;

- скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.04.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Зазначив, що підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, слугували висновки податкового органу про порушення підприємством вимог ст.57 Податкового кодексу України (далі ПК України), в частині несвоєчасності сплати самостійно обрахованих податкових зобовязань. Разом з тим, оскільки позивачем вчасно та в повному обсязі було сплачено грошові зобовязання з податку на прибуток, то висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства є помилковими, та як наслідок, спірне податкове повідомлення-рішення незаконним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 16.04.2015 року №.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м.Харкова від 16.04.2015 року №.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугували висновки податкового органу про порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно обрахованих грошових зобовязань з податку на прибуток. Зазначає, що граничний строк сплати суми податкового зобовязання припадає на 11.03.2015 року. В свою чергу, оскільки позивачем грошові зобовязання сплачено лише 12.03.2015 року, то податковим органом було правомірно на підставі положень ст.126 ПК України застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 65876 грн. 30 коп. за прострочення на 1 календарний день граничного строку сплати грошового зобовязання з податку на прибуток підприємства.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та перебуває на обліку як платник податків та зборів в ДПІ у Московському районі м.Харкова.

Співробітниками ДПІ у Московському районі м.Харкова 23.03.2015 року проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкового зобовязання з податку на прибуток за 2014 рік платника податку на прибуток ТОВ ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ, за наслідками якої складено ОСОБА_1 № 879/20-34-15-02-16/38492404 від 23.03.2015 року.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України в частині порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток за 2014р.

Позивач, не погоджуючись із виявленими порушеннями, надав письмові заперечення на акт перевірки.

Листом від 21.04.2015 року №4326/10/2034-15-02-22 ДПІ у Московському районі м.Харкова надано відповідь на заперечення, у якій вказано, що висновки перевірки є правомірними та залишені без змін.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, ДПІ у Московському районі м.Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.04.2015 року №, яким застосовано до позивача штраф в сумі 65876 грн. 30 коп

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, слугували висновки податкового органу про порушення позивачем граничних строків сплати грошове зобовязання з податку на прибуток у розмірі 658763,00 грн. 00 коп., а саме, кошти сплачено 12.03.2015 року, в той час як граничний термін - 11.03.2015 року.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої виходив з того, що висновки податкового органу про порушення позивачем граничних термінів сплати узгодженої суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому застосування до позивача штрафних санкцій на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є незаконним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

У відповідності до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно із п.п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України).

У відповідності до п.54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Положеннями п.11 ст.56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Платник податків відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ 02.03.2015 року подано до ДПІ у Московському районі м. Харкова податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період за 2014 рік. Сума самостійно визначеного платником грошового зобовязання з податку на прибуток за 2014 рік склала 7847144, 00 грн. 00 коп.

Оплату податку на прибуток підприємств за 2014 рік ТОВ ПРОМЕЛЕКТРО-ХАРКІВ здійснювало з 18.07.2014 року авансовими внесками.

Станом на 12.03.2015 року неоплачена сума з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період за 2014 рік складала 658763,00 грн. 00 коп.

Платіж у розмірі 660000,00 грн. 00 коп. підприємством здійснило 12.03.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 229 від 12.03.2015 року та не заперечується податковим органом.

Посилаючись на порушення позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок, обґрунтованість застосування штрафних санкцій, податковий вказує, що оскільки граничний строк сплати узгодженої суми грошового зобовязання припадає на 11.03.2015 року, то підприємством прострочено на 1 день сплату узгодженої суми податкового зобовязання.

Колегія суддів не погоджується з даними твердженнями податкового органу, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 49.20 ст. 49 ПК України визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що згідно вищенаведених положень Закону встановлено перенесення граничного строку подання декларації, то зазначене має своїм наслідком відповідно перенесення початку перебігу строку для сплати податкового зобов'язання. При цьому, має місце не зміна строків сплати податкового зобов'язання, а зміна початкової дати відліку таких строків та як наслідок, граничної дати сплати узгодженої суми грошового зобовязання.

Таким чином приймаючи до уваги, що граничним строком подання платником податків податкової декларації за 2014 рік було 02.03.2015 (понеділок, перший операційний /банківський/ день, що настав за вихідним днем 01.03.2015), то саме від вказаної дати мають відраховуватися 10 (десять) календарних днів, що передбачені для самостійної сплати визначених платником податків податкових (грошових) зобов'язань визначених у податковій декларації.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що граничний термін сплати позивачем вказаного узгодженого податкового зобов'язання припадає на 12.03.2015 року.

Відповідальність у виді штрафу відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України застосовується у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом. Такий штраф становить :

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

На підставі викладеного, застосування податковим органом штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, можливе лише у випадку, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

В свою чергу, як було встановлено під час розгляду справи, позивачем у визначений строк було в повному обсязі сплачено узгоджену суму грошового зобовязання.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені за наслідком проведеної перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому застосування податковим органом до позивача суми штрафних санкцій на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є незаконним.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при проведенні перевірки та при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №820/4173/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015р. по справі №820/4173/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3