Справа № 826/9194/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2015 року № 826/9194/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, що полягає в ненаданні відповіді на адвокатський запит позивача від 29.01.2015 № 64 у строк, встановлений ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, що полягає в ненаданні відповіді на адвокатський запит позивача від 29.01.2015 № 64;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області у відповідь на адвокатський запит позивача від 29.01.2015 № 64 надати інформацію про розпорядження бюджетними коштами, розпорядником яких є ГУ Мін доходів у Київській області (Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області) за період з 01.11.2014 по дату надання відповіді, зокрема, про умови отримання цих коштів (призначення платежів), прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримували ці кошти, а також інформацію про щоденний залишок коштів на рахунках ГУ Мін доходів у Київській області (Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

12.06.2015 через канцелярію суду відповідач надав заперечення на позов в яких просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання 16.06.2015 не прибув представник відповідача, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Позивач надав пояснення по суті позову та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання представника відповідача, що належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, суд оголосив відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

23.06.2015 позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення щодо заперечень відповідача.

Станом на час розгляду справи по суті інших документів від сторін не надходило.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи позивач ОСОБА_1, який здійснює адвокатську діяльність, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.04.2013 № 5412, виданим Радою адвокатів міста Києва на підставі договору про надання правової допомоги від 23.06.2014 № 24 та ордера від 16.07.2014 серія КВ № 047979 представляє інтереси гр. ОСОБА_2 у Головному управлінні Міндоходів у Київській області.

29.01.2015 позивач звернувся з адвокатським запитом № 64 до відповідача з проханням надати інформацію про розпорядження бюджетними коштами, розпорядником яких є ГУ Мін доходів у Київській області (Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області) за період з 01.11.2014 по дату надання відповіді, зокрема, про умови отримання цих коштів (призначення платежів), прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримували ці кошти, а також інформацію про щоденний залишок коштів на рахунках ГУ Мін доходів у Київській області (Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області).

Відповідач листом від 09.02.2015 № 15-04/41-820 відмовив у наданні зазначеної інформації, зазначивши, що вважає за доцільним відмовити у даному запиті, у зв'язку з гарантуванням таємниці інформації за рахунками і пропонує звернутися з подібним запитом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, яке є розпорядником запитуваної інформації.

Позивач, вважаючи відповідь протиправною та необґрунтованою звернувся за захистом свої прав та інтересів з відповідним позовом до суду.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судовому засіданні, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

29.01.2015 позивач звернувся з адвокатським запитом № 64 до відповідача, додавши до запиту відповідно до законодавства свідоцтво про право на заняття авдокатською діяльністю та ордер від 16.07.2014 серія КВ № 047979.

Зазначений запит отримано відповідачем 02.02.2015, підтвердженням чого є відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Суд дослідивши наявні докази, а саме копію ордеру, що міститься в матеріалах справи, прийшов до висновку, що ордер від 16.07.2014 серія КВ № 047979, який долучений до адвокатського запиту не відповідає вимогам підпункту 12.4 «Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру» затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 відповідно до якого ордер містить наступні реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

В ордері від 16.07.2014 серія КВ № 047979 зазначено назва органу, у якому надає правову допомогу адвокат ОСОБА_1,- «Головне управління Міндоходів у Київській області», проте позивач звернувся не до зазначеного в ордері органу, а до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області.

Незважаючи на наявні порушення вимог до оформлення ордеру, відповідач надав відповідь на адвокатський запит від 29.01.2015 № 64 листом від 09.02.2015 № 15-04/41-820, в якому зазначив, що не є розпорядником коштів, інформацію про які запитує позивач та не може надати запитувану інформацію, у зв'язку з гарантуванням таємниці інформації за рахунками і пропонує звернутися з подібним запитом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, яке є розпорядником запитуваної інформації.

Зважаючи на те, що відповідач отримав адвокатський запит 02.02.2015 та надав відповідь на нього 09.02.2015 суд, вважає вимогу позивача щодо не надання відповіді у строк передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» безпідставною, оскільки відповідач надав відповідь протягом 5 робочих днів.

Також суд вважає відповідь у відмові відповідача на запит позивача від 29.01.2015 № 64 обґрунтованою та такою, що не суперечить чинному законодавству зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Відповідно до п. 3 та 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2012 № 1280 основним завданням Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів.

Відповідно до п.1.8 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758 Розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів та додаткових договорів між органом Казначейства і клієнтами.

Відповідач у свої заперечення зазначив, що п. 2.3.10 договору про розрахункове - касове обслуговування від 05.01.2015 № 15-27/140, укладеного між відповідачем та Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області (Головне управління Міндоходів у Київській області), встановлено, що відповідач зобов'язується гарантувати таємницю інформації за рахунком (рахунками) клієнта (щодо операцій, стану рахунку, дати відкриття, його реквізити тощо. Без згоди клієнта довідки третім особам за питань інформації за рахунком (рахунками) можуть бути надані лише у випадках, передбачених законом.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що розпорядником бюджетних коштів та розпорядником інформації щодо розпорядження зазначеними коштами про яку запитував позивач є Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області (Головне управління Міндоходів у Київській області), а отже відповідь про відмову в наданні інформації про розпорядження бюджетними коштами, розпорядником яких є ГУ Мін доходів у Київській області (Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області) за період з 01.11.2014 по дату надання відповіді, зокрема, про умови отримання цих коштів (призначення платежів), прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримували ці кошти, а також інформацію про щоденний залишок коштів на рахунках ГУ Мін доходів у Київській області (Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області) не є протиправною.

Посилання позивача на те, що заперечення відповідача не може братися до уваги судом, оскільки в матеріалах справи відсутня довіреність представника відповідача є необгрутованими та безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна копія довіреністі від 05.01.2015 № 15-30/1 Головного управління державної казначейської служби України у Київській області, яка підписана заступником начальника Фурсовичем В.Г. та наякій проставлено відповідні печатки, а саме «копія», «згідно з оригіналом» та проставлена печатка юридичного сектору відповідача, яка завірена головним спеціалістом юрисконсультом Куценко А.Г.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу не надав суду все необхідні правові докази.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів позивача щодо заявлених вимог до відповідача, зважаючи на наявні докази у справі та норми чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська