Справа № 809/355/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. Справа № 809/355/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя: Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Савченко Н.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЮСТ.Сервіс до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 13.01.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю ЮСТ.Сервіс (далі позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 13.01.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано за наслідками проведеної перевірки виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 13.01.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 383 934 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 95 984 гривень. Вважає визначення вказаного грошового зобовязання безпідставним, оскільки позивачем фактично здійснено придбання у товариства з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест" будівельних матеріалів та обладнання на загальну суму 2 055 396,36 гривень, в тому числі податок на додану вартість 342 566,06 гривень, які в подальшому були реалізовані товариствам з обмеженою відповідальністю "Олафсон", "ОСОБА_3 України", "Вігос", "Будзахід" та приватному підприємству "Тогрова Група "Хмарочос". Позивачем також придбано у товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" послуги з виконання ремонтно-будівельних робіт та інших послуг на загальну суму 244 650,00 гривень, в тому числі податок на додану вартість 40 767,50 гривень. Реальність господарських операцій із вказаними контрагентами підтверджується належно оформленими фінансово-бухгалтерськими документами, які є підставою для податкового обліку. На підставі вказаних первинних документів, позивачем віднесено сплачений податок на додану вартість у розмірі 383 334 гривень до податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві та у додаткових поясненнях до неї.

Відповідач позову не визнав, його представником суду подане письмове заперечення проти заявлених вимог, мотивоване тим, що внаслідок проведеної перевірки позивача встановлено формування податкових показників з податку на додану вартість у серпні 2014 року за наслідками безтоварних господарських операцій по придбанню послуг у товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" на суму податку на додану вартість 40 767,50 гривень та по придбанню у товариства з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест" будівельних матеріалів та обладнання на суму податку на додану вартість 342 566,06 гривень. Вказана обставина виключає можливість віднесення сплаченого позивачем податку на додану вартість до складу податкового кредиту з податку на додану по операціях із вказаними контрагентами, оскільки первинні документи складені з порушенням статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку. Зазначив також, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність на підставі статуту, зареєстроване 04.11.2008 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію за №0007116, взятий на податковий облік 05.11.2008 року, з 17.11.2008 року являється платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100151070 від 17.11.2008 року, індивідуальний податковий номер 54.

22.09.2014 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року (том І, а.с.107-108).

За серпень 2014 року позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість віднесено суму сплаченого податку на додану вартість у розмірі 342 566,06 гривень, у звязку із придбанням товарно-матеріальних цінностей у товариства з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест", а також 40 767, 50 гривень податку на додану вартість, сплаченого у звязку із придбанням робіт, послуг у товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм".

У період з 08.12.2014 року до 13.12.2015 року та з 15.12.2014 року до 17.12.2014 року відповідачем проведа позапланова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Юст.Сервіс" () з питань правильності декларування податку на додану вартість за серпень 2014 року.

За наслідками перевірки відповідачем 23.12.2015 року складено акт за № 2/009-15-22-01-01/36117597, в якому зафіксовано порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Юст.Сервіс" пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок обліку платником безтоварних операцій з товариством з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест" та з товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм", в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає направленню та сплаті в бюджет за серпень 2014 року в сумі 383 934 гривень (том І, а.с.47-61).

За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 13.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 383 934 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 95 984 гривень (том І, а.с.7).

Висновки відповідача про допущення позивачем вказаних порушень ґрунтуються на тому, що перевіркою встановлено, що позивачем в ході перевірки не надано документів на транспортування обладнання від товариства з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест" та документів на підтвердження факту прийому передачі товару, у звязку з чим не можливо підтвердити факт передачі товару від постачальника до покупця. По господарських операціях із товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм", позивачем не надано документів, які б підтверджували факт виконання його контрагентом ремонтно-будівельних робіт, місце проведення таких робіт, а також на яких обєктах використовувалася орендована у даного контрагента опалубка, а подані рахунки-фактури, акти наданих робіт, податкові накладні не містять повного змісту, обсягу господарської операції, одиниці її вимірі. Крім того, позивачем документально не підтверджено проведення взаєморозрахунків із вказаним контрагентом.

Враховуючи викладене, відповідач дійшов до висновку про відсутність реальності господарських операцій, а тому у позивача відсутнє право на віднесення у серпні 2014 року до податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 342 566,06 гривень та у розмірі 40 767,50 гривень по операціях із вказаними контрагентами. У звязку з цим відповідач вважає, що первинні бухгалтерські документи, складені на оформлення цих операцій, не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку, оскільки не відповідають вимогам статтей 1, 4, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №88 від 24.05.1995 року, статті 44 Податкового кодексу України, а отже позивачем безпідставно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість у серпні 2014 року на суму 383 934 гривень.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як випливає із змісту вказаних правових норм, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський та фінансову звітність в Україні", зокрема, повинні відображати реальні господарські операції.

Відповідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до від'ємного значення з цього податку та формування податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

01.07.2014 року товариством з обмеженою відповідальністю "Юст.Сервіс" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 010714, згідно якого постачальник зобовязується передати у власність покупця належний постачальнику товар, а покупець зобовязується прийняти і оплатити цей товар.

Загальна сума Договору складається з суми вартостей партії товару, відвантажених постачальником покупцю протягом терміну дії цього Договору, отриманих згідно з видатковими накладними, підписаними представниками обох сторін.

Ціна кожної окремої партії товару вазничається постачальником в рахунку-фактурі або у видатковій накладній.

Відвантаження товару за цим Договором проводиться постачальником не пізніше трьох календарних днів з моменту узгодження заявки на товар. Постачальник відповідає за доставку товару на склад покупця. Прийом-передача товару за цим Договором за кількістю здійснюється у присутності уповноважених представників Сторін на складі постачальника.

Цей Договір діє з моменту підписання його Сторонами і діє до повного виконання обовязків Сторін згідно з цим Договором (том І, а.с.51).

Впродовж серпня 2014 року позивачем придбано у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" товарно-матеріальних цінностей (будівельних матеріалів та обладнання) на загальну суму 1 970 181,52 гривень, в тому числі податок на додану вартість 336 078,58 гривень.

Контрагентом позивача на поставлений товар виписано видаткові та податкові накладні, із зазначенням постачальника та одержувача товарів, найменування товару, його кількості, ціни без податку на додану вартість, суми податку на додану вартість, загальної суми, дати складення, підписи та печатки сторін (том І, а.с.118-154).

Позивачем проведено розрахунок з товариством з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" за придбані будівельні матеріали та обладнання, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень (том І, а.с.155-162).

При цьому судом встановлено, що на час здійснення господарських операцій з позивачем відомості про товариство з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, останнє з 18.08.2011 року перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Святошинському районі міста Києва як платник податків та є платником податку на додану вартість.

Одним з видів діяльності, які мало право здійснювати товариство з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" є оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього, що відповідає предмету операцій між позивачем та згаданим контрагентом (том І, а.с.87).

У судовому засіданні зясовано, що придбані у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" товарно-матеріальні цінності (будівельні матеріали та обладнання) позивачем в подальшому були реалізовані товариствам з обмеженою відповідальністю "Олафсон", "ОСОБА_3 Україна", "Вігос" та "Будзахід", а також приватному підприємству "Тогрова Група "Хмарочос".

Так, товариством з обмеженою відповідальністю "Олафсон" згідно Договору купівлі-продажу №4/8-1 від 04.08.2014 року, укладеного із позивачем, придбано у останнього будівельне обладнання на загальну суму 54 178,38 гривень, в тому числі податок на додану вартість 9 029,73 гривень, що підтверджується видатковими та податковими накладними (том І, а.с.54, 183, том ІІ, а.с.44-69).

Аналогічно, приватним підприємством "Тогрова Група "Хмарочос" згідно Договору купівлі-продажу №4 від 14.06.2012 року, укладеного із позивачем, а також Додаткової угоди №1 від 01.01.2014 року до вказаного Договору, якою сторонами продовжено строк дії останнього до 31.12.2014 року, придбано у позивача будівельне обладнання (піддонів) на загальну суму 241 680 гривень, в тому числі податок на додану вартість 40 280 гривень. Позивачем виписано видаткові та податкові накладні на вказаний товар (том І, а.с.55, 180-181, том ІІ, а.с.35-43).

Продовжуючи вказані господарські відносини, товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна" придбано у позивача будівельне обладнання (палети) на загальну суму 8 400 гривень, в тому числі податок на додану вартість 1 400 гривень, що підтверджується видатковою накладною №ЮС-0000255 від 29.08.2014 року та податковою накладною №370 від 29.08.2014 року (том І, а.с.55, том ІІ, а.с.29).

Також, товариством з обмеженою відповідальністю "Вігос" придбано у позивача товарно-матеріальні цінності на загальну суму 117 221,96 гривень, в тому числі податок на додану вартість 19 536,99 гривень, що підтверджується видатковими накладними №ЮС-0000246 та №ЮС0000251 від 20.08.2014 року, №0000250 від 21.08.2014 року, №ЮС0000280 та №ЮС0000281 від 29.08.2014 року (том І, а.с.55, том ІІ, а.с.30-34).

Судом також зясовано, що частина придбаних у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" будівельного обладнання та матеріалів була використана позивачем під час виконання ним підрядних робіт згідно Договорів субпідряду №22 від 01.07.2014 року, №23 та №24 від 25.07.2014 року, №25 від 31.07.2014 року, №26 від 20.08.2014 року, які укладені із товариством з обмеженою відповідальністю "Будзахід". За умовами вказаних Договорів субпідряду виконавець (позивач) зобовязувався на свій ризик за завданням замовника з використанням своїх матеріалів або матеріалів замовника виконати будівельні роботи по реконструкції та ремонту обєктів будівництва, визначених замовником. Факт виконання позивачем будівельних робіт з використанням будівельного обладнання та матеріалів, придбаних у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест", визначено у довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 та вказано у податкових накладних (том ІІ, а.с.20-28).

Крім того, частина придбаних у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" будівельного обладнання та матеріалів була реалізована товариству з обмеженою відповідальністю "Будзахід" за умовами Договору купівлі-продажу№05/08-13 від 01.08.2013 року (том ІІ, а.с.182).

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що в ході проведення перевірки позивача відповідачем відповідно до даних системи автоматизового співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України не встановлено розбіжностей між податковими зобовязаннями позивача та податковими кредитами його контрагентів - товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест", товариства з обмеженою відповідальністю "Олафсон", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 України", товариства з обмеженою відповідальністю "Вігос", товариства з обмеженою відповідальністю "Будзахід" та приватного підприємства "Тогрова Група "Хмарочос" за серпень 2014 року. Наведене зафіксоване в акті перевірки від 23.12.2014 року за № 2/009-15-22-01-01/36117597.

Таким чином, судом встановлена фактичність придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей (будівельних матеріалі та обладнання) на суму 1 970 181,52 гривень, в тому числі податок на додану вартість 336 078,58 гривень, у товариства з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" та їх реалізацію вищевказаним контрагентам позивача, тобто використання в своїй господарській діяльності, що свідчить про добросовісність дій платника податку - позивача, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.

Судом встановлений рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Новабуд-Інвест, спеціальна податкова правосубєктність учасників господарської операції та звязок між фактом придбання позивачем продукції понесенням витрат і господарською діяльністю цього платника податку.

Щодо посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних у позивача на переміщення поставленого йому товару, як на підставу для висновку про безтоварність цієї господарської операції, суд зазначає наступне.

Законом України "Про автомобільний транспорт" визначені засади організації та діяльності автомобільного транспорту, у відповідності до статті 48 якого визначений перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, частина 2 вказаної норми Закону встановлює, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом водіями може використовуватися як товарно-транспортна накладна, так й інший визначений законодавством документ, використання якого може здійснюватися як поряд з товарно-транспортною накладною, так і без неї.

Видаткова накладна це первинний бухгалтерський документ, за допомогою якого суб'єкт господарської діяльності може здійснити реалізацію готової продукції та товарів, матеріалів та основних засобів, відвантажити товари на комісію та надати послуги, складення якого передбачено статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" за умовами Договору купівлі-продажу №010714 від 01.07.2014 року забезпечило доставку товару позивачу, визначеного у видаткових накладних, а вартість поставки товару включена до його ціни.

Як наслідок, наявність у позивача видаткових накладних на поставлений товар є документальним підтвердженням відвантаження позивачу постачальником придбаних матеріальних цінностей. Наявність видаткових накладних, в сукупності з іншими дослідженими доказами підтверджує факти поставок товарів позивачу. Крім того, обов'язок оформлення товарно-транспортної накладної покладено на постачальника вантажу, а не на одержувача товару, яким є позивач.

Посилання відповідача на те, що в ході перевірки позивача податковим органом отримано відповідь з ДАІ, яка вказує на відсутність зареєстрованих транспортних засобів за товариством з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест", а отже свідчить про технічну неможливість останнього здійснити поставку товару позивачу, необгрунтовують заперечень проти позову, оскільки у судовому засіданні представник відповідача не заперечував ту обставину, що податковим органом не було зясовано наявність орендованих товариством з обмеженою відповідальністю "Новабуд-Інвест" транспортних засобів.

При цьому суд також зазначає, що законодавством обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних транспортних засобів відсутнє, тому дані обставини не можуть слугувати висновком про порушення податкового законодавства саме позивачем, оскільки не залежать від волі останнього.

Досліджуючи господарські правовідносини позивача з товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" судом встановлено наступне.

У судовому засіданні представник позивача вказав суду, що позивачем 30.04.2013 року укладено з приватним підприємством "Франкінвестбуд", а 02.09.2013 року з приватним підприємством "Бастіонбуд" договори генерального підряду на капітальне будівництво №1. За умовами вказаних Договорів позивач, як генеральний підрядник, зобовязувався на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовникам обєкти будівництва (багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення по вулиці Новгородська між будинками 25 та 33у місті Івано-Франківську та багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення по вулиці Залізнична, 49 у місті Івано-Франківську) (том ІІ, а.с.9-14, 15-19).

Для своєчасного виконання будівельних робіт за вказаними Договорами позивачем укладено усний договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" на виконання частини ремонтно-будівельних на обєктах будівництва, визначених позивачем. Предметом усного договору з вказаним контрагентом було також надання послуг з оренди опалубки .

Товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" виконано частину ремонтно-будівельних робіт. Вартість виконаних робіт погоджена сторонами в актах надання послуг та становить 128 205 гривень, в тому числі податок на додану вартість 21 367,50 гривень.

У судовому засіданні також встановлено, що орендовану у товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" опалубку позивач використовував в своїй господарській діяльності, а саме при виконанні підрядних робіт за умовами Договорів субпідряду, укладених із товариством з обмеженою відповідальністю "Будзахід", а також під час виконання будівельно-монтажних робіт за умовами Договору підряду №03-03/14 від 03.03.2014 року, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКБ" (том ІІ, а.с.3-6).

Вартість орендованої опалубки позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" погоджена в актах надання послуг та становить 116 400 гривень, в тому числі податок на додану вартість 19 400,01 гривень.

Вказані акти надання послуг підписані представниками обидвох сторін та скріплені печатками підприємств (том І, а.с.235, 237, 239, 241, 243, 245).

На підставі актів надання послуг товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" виставлено позивачу рахунки на оплату за виконані ремонтно-будівельні роботи та надані послуги з оренди опалубки, а також виписано податкові накладні на загальну суму 244 605 гривень, в тому числі податок на додану вартість 40 767,51 гривень (том І, а.с.236, 238, 240, 242, 244, 246).

У судовому засіданні встановлено, що фактично виконані товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" ремонтно-будівельні роботи позивачем в подальшому передано замовникам - приватному підприємству "Франкінвестбуд", приватному підприємству "Бастіонбуд" та товариству з обмеженою відповідальністю "Будзахід", що оформлено актами здачі прийняття робіт (том І, а.с.57).

При цьому судом зясовано, що на час здійснення господарських операцій з позивачем товариство з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм" було зареєстроване як юридична особа (свідоцтво від 24.04.2014 року №0036209), з 25.04.2014 року перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі міста Києва як платник податків та з 01.06.2014 року до 14.10.2014 року являлося платником податку на додану вартість (том І, а.с.110).

Таким чином, судом встановлений рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Будсервіс Тайм, спеціальна податкова правосубєктність учасників господарської операції та звязок між фактом придбання позивачем продукції понесенням витрат і господарською діяльністю цього платника податку.

Згідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8 статті 201).

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із наявних у матеріалах справи копій податкових накладних, виписаних контрагентами позивача - товариством з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест" та товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм", встановлено, що вони містять всі необхідні реквізити, які передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (на час складання податкової накладної), а отже є підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту за серпень 2014 року 342 566, 04 гривень податку на додану вартість, сплаченого у звязку із придбанням товарно-матеріальних цінностей у товариства з обмеженою відповідальність "Новабуд-Інвест", та 40 767, 50 гривень податку на додану вартість, сплаченого у звязку із придбанням ремонтно-будівельних робіт та послуг у товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм".

За таких обставин, висновки відповідача про заниження товариством з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" податку на додану вартість за вказаний період на 383 934 гривень не відповідають дійсності.

При цьому суд зазначає, що формування податкового кредиту з податку на додану вартість позивачем здійснено у відповідності до фактичних господарських операцій, що мали місце між ним і товариством з обмеженою відповідальністю ''Новабуд - Інвест'' та товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс Тайм", потягли за собою зміни в зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Визначення відповідачем, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2015 року вказаних грошових зобовязань зі сплати податку на додану вартість повністю виключає зі складу податкового кредиту реально понесені позивачем витрати та сплачений податок на додану вартість за фактичними, реальними господарськими операціями.

За таких обставин, відповідачем протиправно збільшено позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість на 383 934 гривень та, як наслідок, нараховано штраф у розмірі 95 984 гривень, а тому податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську № від 13.01.2015 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 13.01.2015 року про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю ЮСТ.Сервіс сум грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 383 934 гривень та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 95 984 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.07.2015 року.