Справа № 826/5927/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2015 року 15:31 № 826/5927/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудеко"
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання нечинним та скасування податкового-повідомлення рішення від 25.03.201 року №,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудеко» (надалі - позивач або ТОВ «Фудеко») з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2015 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висновки Акта ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.03.2015 року № 876/26-58-22-03-18/38021598, складеного за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фудеко» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість при взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Алма Торг» за березень 2014 року, документально і нормативно не підтверджуються. На переконання позивача реальність укладення договору поставки товарів від 26.12.2013 року № 19/13 та виконання сторонами своїх зобов'язань за таким договором засвідчується належним чином оформленими первинними документами, що наявні у позивача (зокрема, видатковими та податковими накладними, рахунками на оплату, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками). В свою чергу посилання контролюючого органу на наявність недоліків в оформленні та/або відсутність певних товарно-транспортних накладних по перевезенню вантажів (товарів) як виключну підставу для визнання правочину з поставки безтоварним є безпідставними. З огляду на вищенаведене, податкове повідомлення-рішення від 25.03.2015 року № є таким, що винесено без належних на то правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

27.04.2015 року у призначене судове засідання з'явився представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 27.04.2015 року у справі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. При цьому, 30.04.2015 року представником відповідача через канцелярію суду подані письмові заперечення проти позову від 29.04.2015 року, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним і таким, що прийняте у межах та на підставі наявних у ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві повноважень у зв'язку з виявленими під час перевірки ТОВ «Фудеко» порушеннями вимог податкового законодавства.

27.04.2015 року судом у відповідності ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) було ухвалено про перехід до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у березні 2015 року працівником ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно норм пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 06.03.2015 року № 330 і направлення на перевірку від 06.03.2015 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Фудеко» з питань документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Алма Торг» (ідентифікаційний код 38573341), їх реальності та повноти відображення в обліку за період березень 2014 року, за результатами якої складений акт від 17.03.2015 року № 876/26-58-22-03-18/38021598 (надалі - акт перевірки).

В тексті цього акта перевірки, копія якого наявна в матеріалах справи, містяться висновки працівника податкової інспекції про завищення позивачем в порушення норм ст. 22, ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6 і п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 112 264 грн. (в т.ч. у квітні 2014 року на суму 88 144 грн., у травні 2014 року - 24 120 грн.)(згідно отриманих податкових накладних, виписаних за період березень 2014 року та задекларованих в податкових деклараціях з ПДВ за звітні періоди квітень-травень 2014 року), що призвело до завищення значень рядків 20.2, 21 (р. 21.1) та 22 податкової декларації з ПДВ за звітний період травень 2014 року на 112 264 грн. Епізод даного правопорушення відповідач пов'язує з фактом неправомірного врахування ТОВ «Фудеко» при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрат на придбання товарів на загальну суму 673 584,42 грн. (з ПДВ) у контрагента-постачальника ТОВ «Алма Торг» на підставі договору поставки від 26.12.2013 року № 19/13, що, на думку перевіряючого є нереальним у зв'язку з не підтвердженням процесу перевезення зазначених товарів належними документальними доказами.

Наведена позиція контролюючого органу ґрунтується на обставинах, встановлених перевіряючим при дослідженні наданих позивачем до перевірки первинних та інших документів, (перелік таких міститься на стор. 4, 6 - 8 акта перевірки), отриманої податкової інформації, а саме: транспортування товарів, придбаних на підставі договору поставки від 26.12.2013 року № 19/13 за перевіряємий період, було здійснено за рахунок Покупця (ТОВ «Фудеко»). Зокрема, до перевірки були надані товарно-транспортні накладні від 05.03.2014 року № 207/2, від 14.03.2014 року № 249, від 21.03.2014 року № 268/6 та від 21.03.2014 року № 268/7 (Форма № 1-ТН), де зазначено наступне:

1) транспортування товару від вантажовідправника - ТОВ «Алма Торг», траса Одеса-Санкт Петербург 8 км. 100 м., до вантажоодержувача - ТОВ «Фудеко», м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 10. Автомобіль, якими здійснювалося транспортування - Мерседес Бенц НОМЕР_4, автомобільний перевізник - ОСОБА_2, водій - ОСОБА_2 Вантаж, наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів. Усього відпущено вантажу: згідно ТТН від 05.03.2014 року за № 207/2 на загальну суму сто сорок п'ять тисяч дві грн. 07 коп., у т.ч. ПДВ 24 167,01 грн. Супровідні документи на вантаж - ВН № 207/2 від 05.03.2014; згідно ТТН від 14.03.2014 року № 249 на загальну суму сто сорок чотири тисячі сімсот дев'ятнадцять грн. 83 коп., у т.ч. ПДВ 24119,97 грн. Супровідні документи на вантаж - ВН № 249 від 14.03.2014; згідно ТТН від 21.03.2014 року № 268/6 на загальну суму сто шістдесят три тисячі дев'ятсот вісімдесят три грн. 06 коп., у т.ч. ПДВ 27 330,51 грн. Супровідні документи на вантаж - ВН № 268/6 від 21.03.2014;

2) транспортування товару від вантажовідправника - ТОВ «Алма Торг», траса Одеса-Санкт Петербург 8 км. 100 м., до вантажоодержувача - ТОВ «Фудеко», м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 10. Автомобіль, якими здійснювалося транспортування - Рено Мастер НОМЕР_3, автомобільний перевізник - ФОН ОСОБА_4, водій - ОСОБА_4 Вантаж, наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів. Усього відпущено вантажуна загальну суму сімдесят тисяч чотириста двадцять п'ять грн. 00коп., у т.ч. ПДВ 11 737,50 грн. Супровідні документи на вантаж - ВН № 268/7 від 21.03.2014.

За результатами дослідження змісту таких товарно-транспортних накладних працівник відповідача не виявив в них відомостей про тип автомобіля, кількість місць, масу брутто, якими здійснювалося транспортування, та прийшов до висновку про неможливість зробити достовірний аналіз на предмет вантажопідйомності автомобілей, що зазначені у ТТН (Мерседес БЕНЦ, Рено Мастер), та про відсутність відомостей про номери посвідчення водіїв, що безпосередньо здійснювали транспортування товарів (а саме - ОСОБА_2 та ОСОБА_4.).

Порівнявши дані про номерний знак автотранспорту, який перевозив вантажі, з даними Автоматизованої інформаційної системи «Автомобіль» ДАІ МВС України перевіряючий також встановив, що за номерним знаком НОМЕР_4 зареєстровано 2 автомобілі, а саме - Мерседес Бенц МЛ 350 - зареєстрований 28.02.2008 року на фізичну особу - ОСОБА_5 та МЕРСЕДЕС БЕНЦ Спринтер 313 СДІ зареєстрований 15.10.2010 року на фізичну особу - ОСОБА_6

Крім того, ТОВ «Фудеко» повідомило, що транспортування вищенаведеного товару відбувалося перевізником ТОВ «Атом Сталь» (код за ), що натомість не відповідає пред'явленим до перевірки товарно-транспортним накладним. Жоден із договорів транспортування, укладених з перевізниками, позивачем до перевірки наданий не був.

За результатами проведеної документальної перевірки позивача дійшов висновку про відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів у постачальника ТОВ «Алма Торг» (сума ПДВ по податкових накладних, виписаних ТОВ «Алма Торг», зареєстрованих в березні 2014 року, була включена ТОВ «Фудеко» до податкового кредиту за звітні періоди квітень і травень 2014 року, та відображена в реєстрі отриманих податкових накладних) згідно договору поставки від 26.12.2013 року № 19/13.

25.03.2015 року ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення (форми «В4») за № , яким зменшило розмір від'ємного значення суми ПДВ, задекларованої ТОВ «Фудеко» у податковій декларації з ПДВ за звітний період травень 2014 року (реєстр. № від 20.06.2014 року).

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який набрав чинності 01 січня 2011 року, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме: Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», - що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962 , набрав чинності з 01.03.2014 року та був чинний станом на момент існування спірних правовідносин.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 року К/9991/72258/12, від 21.10.2014 року № К/800/6170/14 та від 26.08.2014 року № К/800/6501/14, «податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов'язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг)» та «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.».

В ході судового розгляду також встановлено, що 26.12.2013 року ТОВ «Фудеко» (Покупець) був укладений письмовий договір поставки за № 19/13 з ТОВ «Алма Торг» (Постачальник). За умовами цього Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти та оплатити товари в асортименті, кількості та за цінами у відповідності до рахунків-фактур, товарних накладних, які є невід'ємною частиною Договору. Продукція поставляється Покупцю за договірними цінами. Ціна товару, що поставляється за цим Договором, вважається погодженою у випадку отримання продукції за накладною або оплати товару Покупцем, згідно виставленого Постачальником рахунку-фактури. Постачання продукції здійснюється за домовленістю сторін, прийом-передача продукції - на підставі товаросупроводжувальних документів. Розрахунок за продукцію здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у банку.

Даний Договір укладений до 31.12.2014 року та вступає в дію з дня його підписання.

На підтвердження фактів поставки ТОВ «Алма Торг» товарів (продуктів харчування) у березні 2014 року та проведення розрахунків за такі отримані товари позивач надав до суду копії наступних документів:

- рахунків на оплату від 21.03.2014 року № 359 на суму 96 939,46 грн., від 21.03.2014 року № 358 на суму 286 923,06 грн., від 05.03.2014 року № 265 на суму 145 002,07 грн., від 14.03.2014 року № 304 на суму 144 719,83 грн.;

- видаткових накладних від 21.01.2014 року № 268/7 на суму 96 939,46 грн. (з ПДВ), від 21.03.2014 року № 268/8 на суму 286 923,06 грн. (з ПДВ), від 05.03.2014 року № 207/2 на суму 145 002,07 грн. (з ПДВ), від 14.03.2014 року № 249 на суму 144 719,83 грн. (з ПДВ), всього на загальну суму 673 584,42 грн. (в т.ч. ПДВ 112 264,07 грн.);

- податкових накладних від 21.03.2014 року № 94 на суму 286 923,06 грн. (в т.ч. ПДВ - 47 820,51 грн.), від 21.03.2014 року № 95 на суму 96 939,46 грн. (в т.ч. ПДВ - 16 156,58 грн.), від 05.03.2014 року № 18 на суму 145 002,07 грн. (в т.ч. ПДВ - 24 167,01 грн.), від 14.03.2014 року № 64 на суму 144 719,83 грн. (в т.ч. ПДВ - 24 119,97 грн.), підписаних ОСОБА_7 та скріплених печаткою ТОВ «Алма Торг»;

- товарно-транспортних накладних від 21.03.2014 року № 268/7, від 21.03.2014 року № 268/6, від 05.03.2014 року № 207/2, від 14.03.2014 року № 249 (що відповідають опису наведеному в акті перевірки), та змісту яких вбачається, що перевезення спірних партій товарів у період з 05.03.2014 року по 21.03.2014 року здійснювалося перевізниками - ФОП ОСОБА_4 і ОСОБА_2;

- посвідчення водія ОСОБА_4 на право керування автомобілем марки Renault моделі Master (тип - вантажний малотоннажний фургон), держ. реєстр. номер НОМЕР_3, та договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 02.04.2014 року за № 02/04, укладеного між позивачем (як Замовником перевезень) та ФОП ОСОБА_4 (Перевізник)щодо надання послуг з перевезення вантажів (при цьому відомості про укладення попередньо іншого усного/письмового договору з ФОП ОСОБА_4 чинного на момент оформлення наявних в матеріалах справи ТТН, датованих березнем 2014 року, позивач суду не повідомив);

- посвідчення водія ОСОБА_2 на право керування автомобілем, свідоцтва про держану реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки Mercedes моделі Sprinter 313 CDI (тип - вантажний малотоннажний фургон-В), держ. реєстр. номер НОМЕР_4, та договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 02.01.2014 року за № 02/01, укладеного між позивачем (як Замовником перевезень) та ОСОБА_2 (Перевізник)щодо надання послуг з перевезення вантажів (при цьому відомості про укладення попередньо іншого усного/письмового договору з ФОП ОСОБА_4 чинного на момент оформлення наявних в матеріалах справи ТТН, датованих березнем 2014 року, позивач суду не повідомив);

- оборотно-сальдової відомості по субрахунку рахунку бухгалтерського обліку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Алма Торг» за січень 2014 року - березень 2015 року, за даними якої зафіксовано наявність дебіторської заборгованості за договором поставки на кінець періоду на суму 1 290 грн., з посиланням на реквізити первинних документів позивача, що не були пред'явлені в суді;

- оригінали виписок ПАТ КБ «ПриватБанк» по особовому рахунку ТОВ «Фудеко» № 5070 зі змісту яких вбачається проведення позивачем перерахувань коштів (вартості продуктів харчування) на користь ТОВ «Алма Торг» за договором від 26.12.2013 року № 19/13 та на підставі рахунку від 25.03.2014 року № 307. При цьому оригінал та копія останнього позивачем до матеріалів справи не надавалася. Більш того позивачем в своїх поясненнях не було наведено посилань на те, що рахунок на оплату від 25.03.2014 року №307 стосується спірних операцій з поставки товарів на загальну суму 673 584,42 грн. згідно наданих до суду видаткових накладних. А тому як наслідок суд не враховує дані банківські виписки як належний доказ здійснення позивачем розрахунків за спірні партії товарів.

Також, інших первинних документів та документів організаційно-розпорядчого характеру, бухгалтерського обліку, оформлених на підставі та на виконання договору поставки від 26.12.2013 року № 19/13 з ТОВ «Алма Торг», зокрема: належних розрахункових документів, банківських виписок, на підтвердження здійснення позивачем сплати вартості отриманих від ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» товарів, та відповідно - понесення матеріальних витрат по спірному правочину в сумі 673 584,42; первинних документів, що стали підставою для формування відомостей в оборотно-сальдовій відомості по субрахунку рахунку бухгалтерського обліку 631 по контрагенту ПП «Алма-Торг» за 2014 рік; оборотно-сальдових відомостей по певним контрагентам та в цілому по субрахункам рахунку бухгалтерського обліку 28 «Товари» за певні періоди, первинних документів (оформлення яких зумовлено положеннями Закон № 996-ХІV і Положення № 88, та передбачено Наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 року № 2 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів», Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291), на підтвердження фактів реального надходження на склад ТОВ «Фудеко», обліку та відповідно збільшення/зменшення обсягів залишків товарів за певними номенклатурами - позивач суду не пред'явив та пояснень щодо причин їхньої відсутності не надав.

Згідно письмових пояснень позивача, викладених в тексті позовної заяви, та додаткових письмових пояснень від 23.04.2015 року № 02-23/04-2015 придбані у ТОВ «Алма Торг» товари були реалізовані іншим суб'єктам господарської діяльності на підставі письмових договорів поставок. Додатково на підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи були надані наступні документи: копії договорів поставок, укладених ТОВ «Фудеко» (як Постачальником) протягом 2013 - 2014 років з третіми особами (покупцями), реєстрів видаткових і податкових накладних, складених в ході виконання у 2014 році таких договорів, безпосередньо таких видаткових і податкових накладних.

Однак, суд критично ставиться до даних документів, оскільки безпосередньо з їх змісту не вбачається причинно-наслідковий зв'язок між спірними господарськими операціями та наведеними документами. Зокрема, позивач не пред'явив суду документальних доказів як то про оприбуткування на складі Товариства певних товарів в результаті конкретних господарських операцій та передачі їх матеріально-відповідальній особі, відомості про обсяги та залишок товарів (в тому числі за конкретними найменуваннями) станом на відповідні місяці 2014 року.

Враховуючи вищенаведений аналіз наявних в матеріалах справи первинних документів, що були надані позивачем, судом вбачається, що позивачем ні під час проведення документальної перевірки, ні в ході розгляду даної справи в суді, не були надані документи, зокрема, первинні, які б в дійсності підтверджували як факти реальності поставок підприємством ТОВ «Алма Торг» партій товарів на адресу позивача (в даному випадку суд зважає на відсутність документального підтвердження фактів оприбуткування та руху товарів на складі, а не на окремі недоліки в оформлені товарно-транспортних накладних), так і наявність зв'язку таких операцій з господарською діяльністю ТОВ «Фудеко».

З огляду на те, що позивачем не підтверджено реальність фінансово-господарських операцій з його контрагентом (ТОВ «Алма Торг») належними первинними документами та зв'язок їх з його господарською діяльністю, суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача про завищення позивачем показника від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного періоду на 112 264 грн., за результатами декларування результатів правочину з ТОВ «Алма Торг» за березень 2014 року, та відповідно зменшення контролюючим органом від'ємного значення ПДВ спірним податковим повідомленням-рішенням від 25.03.2015 року № .

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудеко» відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок