Справа № 162/1934/14-а 2-а/162/166/2015
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Справа № 876/3045/15

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Курильця А.Р., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 02 січня 2015 року по справі № 162/1934/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії зі збільшенням її на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії зі збільшенням її на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад 15 років в межах строку звернення до суду.

Позовні вимоги обґрунтовувала вимогами статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 02 січня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку позивачу пенсії з її збільшенням на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років та зобов'язано провести перерахунок та виплату пенсії позивача із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років починаючи з 01 грудня 2014 року, але не вище 75 % заробітку, відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанову суду у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. В решті позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області подало апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому і збільшення пенсії за понаднормовий стаж здійснюється відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - за кожен повний рік страхового стажу понад 20 років для жінок.

Оскільки особами, які беруть участь у справі, не подано клопотання про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 07 вересня 2011 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, позивач віднесена до 1 категорії громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, що встановлюються або цим Законом або законом, який регулює особливості статусу таких громадян.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України «Про пенсійне забезпечення» або Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що вона визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас, порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, при перерахунку зазначених вище пенсій слід застосовувати положення абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Відтак, суд вважає, що призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зумовлює збільшення такої у розмірах встановлених цим Законом.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку мало провадитися відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому у разі обчислення пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. У випадках, коли особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше 12 місяців, середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців, а у випадках, коли особа пропрацювала на вказаних територіях менше місяця, пенсія може обчислюватись із заробітку за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі. Для осіб, які працювали у зоні відчуження менше місяця та захворіли на променеву хворобу, пенсія може обчислюватись із заробітку за фактично відпрацьований час.

Таким чином, застосування пільг по обчисленню середньомісячного заробітку, при призначенні пенсій, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», означає, що такій особі пенсію призначено на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а отже, на таку особу поширюються положення пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки підвищення до пенсії за страховий стаж повязане із заробітком, з якого нараховано пенсію.

Як видно з матеріалів справи, при перерахунку позивачу пенсії заробіток обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому і збільшення розміру пенсії здійснюється відповідно до положень цього Закону, а не Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, безпідставними є вимоги позивача щодо перерахунку її пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Викладене свідчить, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 02 січня 2015 року по справі № 162/1934/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_2