Справа № 819/1311/14-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1311/14-a

"22" серпня 2014 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Стасюк А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Збаразької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі-позивач) до Збаразької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Збаразькою ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року про результати якої складено відповідний акт №146/17/НОМЕР_1 від 16.05.2014 року. На підставі даного акта було винесено податкове повідомлення рішення № від 27.05.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 857848,50 грн., з них 571899,00грн. основний платіж та 285949,50 грн. штрафні санкції. Підставою для таких висновків, на думку контролюючого органу, стало фіктивність фінансово-господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Євро-Азія-Україна» по угодах купівлі-продажу товарів (сої), укладених між сторонами. Відповідач прийшов до висновку, що такі угоди були нікчемними та укладались з метою отримання податкової вигоди шляхом ухилення від сплати податків. Позивач вважає, що висновки податкового органу, щодо нікчемності укладених договорів купівлі-продажу товарів (сої) не ґрунтуються на вимогах закону, а тому податкове повідомлення рішення № від 27.05.2014 року прийняте не у порядку та не у спосіб, що визначені законом, є необґрунтованим та неправомірним, а тому просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечила та пояснила, що під час проведення перевірки була проведена зустрічна звірка ТОВ «Євро-Азія-Україна», щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ОСОБА_3 за період грудень 2013 року. З отриманої інформації вбачається, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Євро-Азія-Україна» здійснювалась поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної праводієздатності ТОВ «Євро-Азія-Україна», фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «Євро-Азія-Україна» та контрагентами-покупцями є фіктивними правочинами, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами. В ході проведення перевірки документально не підтверджено факт передачі товарів (надання робіт, послуг) від продавця ТОВ «Євро-Азія-Україна» до покупця ФОП ОСОБА_3, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків. Відтак, документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено, окрім іншого, порушення субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 пп.14.1.181. п.14.1. ст.14, п.п.198.3., 198.6. ст.198, п.п.201.1., 201.6., 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV із змінами та доповненнями, СГД-ФО ОСОБА_3 занижено податок на додану вартість на суму 571899,00 грн. у грудні 2013 року. Отже, податкове повідомлення рішення № від 27.05.2014 року було винесено контролюючим органом згідно чинного законодавства. У звязку з цим, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) зареєстрований, як фізична особа підприємець 27.07.1998 року, згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії В01 №379688 (а.с.14) та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.15-17). Крім цього, ОСОБА_3 зареєстрований, як платник податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №200020540 від 18.01.2012 року (а.с.18).

Збаразькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року про результати якої складено відповідний акт №146/17/НОМЕР_1 від 16.05.2014 року ( далі Акт перевірки) (а.с.75-101).

В даному Акті зазначено, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року встановлено його завищення всього в сумі 571899,00 грн., у тому числі за грудень 2013 року в сумі 571899,00 грн.

ФОП ОСОБА_3 до складу податкового кредиту включено податкові накладні: - №1 від 17.12.2013 року, отримана від ТОВ «Євро-Азія-Україна» соя на загальну суму 1719998,40 грн., в т.ч. ПДВ 286666,40 грн. (а.с.23-24); - №2 від 18.12.2013 року, отримана від ТОВ «Євро-Азі-Україна» соя на загальну суму 1711398,36 грн., в т.ч. ПДВ 285233,06 грн. (а.с.25-26).

На підставі вказаних податкових накладних СГД-ФО ОСОБА_3 відображає податок на додану вартість в сумі 571899,47 грн. у складі податкового кредиту з ПДВ у деклараціях з податку на додану вартість за грудень 2013 року.

Також, для проведення вказаної перевірки приватним підприємцем ОСОБА_3 надано товарно-транспортні накладні: №461-464 від 17.12.2013р., №465-468 від 18.12.2013р., №470-473 від 19.12.2013р., №476-479 від 22.12.2013р., №481-484 від 23.12.2013р., №487-490 від 26.12.2013р., №491-494 від 27.12.2013р., №495-498 від 30.12.2013р. (а.с.27-58), які підтверджують надходження товару в зазначеній в них кількості (а.с.95-96).

При цьому, слід зазначити, що для здійснення господарської операції між продавцем ТОВ «Євро-Азія-Україна» та покупцем ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір поставки №116-12/2013 від 10.12.2013 року (а.с.19-22).

В Акті перевірки зазначено, що ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів в м. Києві було проведено зустрічну звірку товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Азія-Україна» щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків ОСОБА_3 за період грудень 2013 року ( Акт №155/26-52-22-05/38637698 від 27.03.2014 р.), якою встановлено, що за період грудень 2013 р. ТОВ «Євро-Азія-Україна» звітність по податку на додану вартість не подано, податкова звітність за червень, липень, серпень 2013р. подана з нульовими показниками, починаючи з вересня 2013 р. по даний час ТОВ «Євро-Азія-Україна» звітність по ПДВ не подає (а.с.91).

Також в Акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також, устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства (а.с.92).

У звязку з відсутністю основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів, трудових ресурсів здійснення основного виду діяльності не є можливим ( а.с.92).

З отриманої інформації вбачається, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Євро-Азія-Україна» здійснювалась поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної праводієздатності ТОВ «Євро-Азія-Україна», фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «Євро-Азія-Україна» та контрагентами-покупцями є фіктивними правочинами, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами( а.с.92).

Таким чином, ТОВ «Євро-Азія-Україна» створене та здійснювало фінансово-господарську діяльність з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, створюючи незаконний податковий кредит своїм контрагентам та створюючи умови для недоотримання коштів Державним бюджетом( а.с.92).

Вищевикладене свідчить про відсутність у ТОВ «Євро-Азія-Україна» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобовязань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань( а.с.92).

Як вбачається з Акту перевірки за результатами перевірки контролюючим органом зроблено висновок, окрім іншого, про порушення субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 пп.14.1.181. п.14.1. ст.14, п.п.198.3., 198.6. ст.198, п.п.201.1., 201.6., 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV із змінами та доповненнями, викладених у п.2.4.2. акту перевірки, СГД-ФО ОСОБА_3 занижено податок на додану вартість на суму 571899,00 грн. у грудні 2013 року( а.с.87).

Відтак, на підставі вищезазначеного акту перевірки Збаразькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області було винесено податкове повідомлення рішення № від 27.05.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 857848,50 грн., з них 571899,00грн. основний платіж та 285949,50 грн. штрафні санкції (а.с.102).

Крім цього, слід зазначити, що 17 січня 2014 року ФОП ОСОБА_3, відповідно до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, подав до Збаразької ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській області, разом із податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2013 року (а.с.60-66), Додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість «Заяву про відмову постачальника (ТОВ «Євро-Азія-Україна») надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» (а.с.67-68). До вказаної заяви ФОП ОСОБА_3 долучив копії відповідних розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням товарів та, що підтверджують факт отримання таких товарів, а саме: накладні, податкові накладні, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних, договір поставки, копії банківських виписок та товарно-транспортні накладні.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1 і 2 статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України (далі ПК України) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Підпунктами 14.1.156. та 14.1.181 пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3., ч.1. п.198.6 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 201.4. та 201.8 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1.-2., 11. п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відтак, Податковим Кодексом України передбачено єдину підставу для оформлення податкового кредиту, наявність у платника податку покупця належним чином оформленої податкової накладної, за умови її відповідності вимогам чинного законодавства та виписки особою, що має на це право. При цьому суд вважає, що всі первинні документи, які підтверджували факт здійснення господарських операцій (купівлі-продажу сої) між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Євро-Азія- Україна» відповідали нормам чинного законодавства.

Законодавство України не встановлює обовязок сторони по договору перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, та контролювати сплату ним податків. Відповідно і не передбачена відповідальність платника податків за несплату його контрагентами податків до бюджету. У випадку несплати контрагентом платника податків зборів та зобовязань по сплаті податків до бюджету, правові наслідки настають тільки для нього.

Отже, з огляду на зазначене вище, суд приходить до переконання, що за наслідками виконаного договору між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Євро-Азія-Україна», позивачем правомірно сформовано податковий кредит, а висновки відповідача щодо фіктивності вищезазначених господарських операцій є безпідставними. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 підставно сформовано податковий кредит відповідно до взаєморозрахунків з ТОВ «Євро-Азія-Україна».

Крім того, суд не може погодитися з висновками, зазначеними в Акті перевірки з посиланням на Акт зустрічної звірки №155/26-52-22-05/38637698 від 27.03.2014 р. ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів в м. Києві, на підставі якого контролюючим органом зроблено висновок про фіктивність правочинів між ТОВ «Євро-Азія-Україна» та ФОП ОСОБА_3., з тих підстав, що представником відповідача даний Акт зустрічної звірки не був наданий суду, а з пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що Акт зустрічної звірки №155/26-52-22-05/38637698 від 27.03.2014 р. це акт про неможливість проведення перевірки.

Отже, на думку суду, матеріалами справи доведено факт виконання господарської операції, зокрема, договору купівлі-продажу товару (сої) згідно накладної №1 від 17.12.2013р. та накладної №2 від 18.12.2013 р. Це стверджується видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, карткою-розрахунків ФОП ОСОБА_3 з ТОВ «Євро-Азія_Україна» за період з 01.12.2013-09.01.2014 рр., наявністю у позивача на праві власності вантажних автомобілів, якими проводилася доставка товару (сої).

Факт переробки сої та реалізації продукції ( олії соєвої, макухи соєвої, ) підтверджується видатковими та податковими накладними, актами приймання-передачі продукції переробки давальницької сировини.

Інших контрагентів, які б могли поставити позивачу сою, ні контролюючим органом ні судом не встановлено.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6, 50, 86, 158, 163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Збаразької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № від 27.05.2014 року (форма Р).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 27.08.2014 року.

Суддя Данилевич Н.А.