Справа № 760/16378/14-а
Суддя: Бобровник О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-17-15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15. 07. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Яковенко Н. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва - про визнання незаконними дій, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати незаконними дії відповідача при проведенні нарахування пенсії, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманих сум, зобов'язати його провести нарахування, перерахунок та виплату пенсії у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. ст. 48, 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилається в позові на те, що перебуває на обліку у відповідача та згідно довідки МСЕК йому встановлена 2 група інвалідності.

Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу, як інваліду 2 групи повинна бути призначена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Також на думку позивача він має право на призначення державної пенсії, розмір якої у всіх випадках не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивач вважає, що саме з цих розмірів йому мала обраховуватися та виплачуватися державна та додаткова пенсії.

Так як нарахування та виплата пенсії проводиться позивачу з порушенням відповідачем вимог законодавства, просить задовольнити адміністративний позов.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Позивач просить розглядати справи у його відсутність та відсутність його представника.

З заперечень відповідача, які надійшли на адресу суду вбачається, що останній проти задоволення позовних вимог заперечує.

Посилається на те, що пенсія позивачу встановлена та виплачується у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення позову без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи із числа учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС.

З урахуванням приписів положень ст.. 14 Закону №796, позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до І категорії інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 54 цього Закону встановлено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів І категорії 2 групи інвалідності та щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, при вирішення спору суд також враховує наступне.

Пунктом 3 статті 116 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;

Частиною 7 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

У статті 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» наводиться норма стосовно того, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією зазначених законів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Також, статтею 7 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України ґрунтується на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Таким чином, бюджетні призначення на виплату пенсій, визначених у інших розмірах, ніж ті, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України відсутні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (із змінами) передбачено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої етапі 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Метрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік

Кошти в Державному бюджеті враховані в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745.

Бюджетні призначення на виплату пенсій, визначених у інших розмірах, ніж ті, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України 06 липня 2011 року №745, відсутні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282- IV передбачено, що у 2012 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Метрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VІ, від 06 грудня 2012 року зазначено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, ЗІ, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Також, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» N 719-VII, від 16.01.2014, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Бюджетні призначення для виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій у відповідні періоди визначено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», виходячи з передбачених ними розмірів.

Таким чином, у відповідності з вимогами зазначених вище нормативно-правових актів, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до категорії 1, а саме інвалідам II групи встановлюється у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір державної пенсії особам віднесеним до категорій І, а саме для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році розмір пенсії не може бути нижчим для II групи інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратиш працездатність. Для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1990 роках, евакуйованих зони відчуження 1986 році розмір пенсії не може бути нижчим для II групи інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою -120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв'язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 11 постанови №1210 передбачено, що мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме II групи інвалідності становить 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 Постанови №1210 встановлюється також і розмір, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам II групи і становить 379,6 гривні.

Крім цього, на залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників було вказано Конституційним Судом України, зокрема, у Рішенні від 19.06.2001 року у справі №9-рп/2001 зазначив, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Крім того у рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 КСУ було вказано, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються з державою з урахуванням її фінансових можливостей

Як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Ч.1 ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На момент ухвалення постанови у суду відсутні підстави вважати права позивача порушеними, а тому підстави для задоволення вимог позивача також відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 17, 116 Конституції України, статтями 4, 6, 17-19, 49-51, 122, 186-187 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 50, 54, 57, 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 від 27.02.1991 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 проти України №43331/12 від 03.06.2014 року, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя