Справа № 813/3677/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/800/51505/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівСороки М. О.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника відповідача -Бочарової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроком-Центр" про визнання протиправним та скасування припису,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису від 18 січня 2013 року № 17/1, який винесений головним державним інспектором відділу державного контролю забудови території № 2 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Лисишаком І. М.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про його задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 18 січня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено перевірку законності виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1, результати якої оформлені актом від 18 січня 2013 року № 17/1.

Згідно вказаного акта перевіркою встановлено, що позивач після прийняття в експлуатацію цеху по забою та переробці м'яса птиці по АДРЕСА_1 (декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована в інспекції ДАБК у Львівській області № ЛВ 0 від 14 грудня 2012 року) розпочав будівництво добудови до нього без затвердженої проектної документації та права на виконання будівельних робіт, чим порушив п. 2 ч. 1 ст. 34, п. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі акта перевірки відповідачем складено припис № 17/1 від 18 січня 2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (далі - припис), яким, посилаючись на положення ст. ст. 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зобов'язано позивача в 60-ти денний термін з дня отримання цього припису знести добудову до цеху по забою та переробці м'яса птиці, що розташована по АДРЕСА_1.

Не погодившись з приписом відповідача, позивач заявив цей позов.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у судовому засіданні визнав факт будівництва спірного об'єкта без дозвільної на те документації.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач може вимагати знесення самочинно збудованого об'єкта лише в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх передчасними.

За приписами ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають, зокрема, право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Оскаржуваним приписом зобов'язано позивача знести самочинну господарську будівлю з посиланням на ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

У зв'язку з цим слід зазначити, що ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає порядок знесення самочинно збудованих об'єктів.

Так, цією статтею передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач наділений правом видавати приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта.

За таких обставин суд касаційної інстанції не погоджується з мотивами суду апеляційної інстанції, що стали підставою для прийняття його рішення про задоволення позову без оцінки спірного припису.

Водночас, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Здійснивши аналіз наведеної норми права, логічним буде висновок про те, що припис про знесення самочинного будівництва, як крайньої міри, можливо, зокрема за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, неможливо, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

При цьому, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, розглядаючи зазначені позови, суди мають встановити обставини наведені вище судом касаційної інстанції.

Між тим, суд першої інстанції залишив їх без з'ясування та вирішив спір поверхнево, а суд апеляційної інстанції такі помилки не усунув і взагалі не дав оцінку оскарженому припису, неправомірно посилаючись не відсутність у відповідача таких повноважень.

Згідно з ст. 159 КАС України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Установивши помилковість висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

При новому розгляду справи судам необхідно врахувати обов'язкові вказівки суду касаційної інстанції, викладені у судовому рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: