Справа № 2-а-83/10
Суддя: Бурко Р. В.
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-83/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Бурко Р.В.

при секретарі Байрашева В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золотоніського взвод ДПС Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області, Інспектора дорожньо-патрульної служби ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії № 6236 від 04.06.2009 року винесеної Інспектором Золотоніського взвод ДПС Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та вчасно, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, та просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити, в позові в обґрунтування зазначила, що 04.06.2009 року працівником ДАІ, ОСОБА_2, було винесено відносно ОСОБА_1 постанову № 6236 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1, було відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно даних, вказаних в постанові, 18.05.2009 року о 17 год. 27 хв., керуючи транспортним засобом Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на 92 км. автодороги Бориспіль - Запоріжжя, зі швидкістю 139 км./год., чим допустив порушення п. 12.6 ПДР України, що було зафіксовано приладом «Візир».

Вважає дії працівника ДПС ДАІ незаконними та протиправними, а постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою на мене накладено адміністративне стягнення ? такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Оскаржувана постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР засобами фото- та відеофіксації, що працюють у автоматичному режимі, у відповідності до ст.14-1 та ст. 254 КпАП України.

Проте оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону з таких підстав.

1). Відповідно до ст. 14-1 КпАП України, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами (прилад Візир є саме спеціальним технічним засобом, поняття якого повністю розкрите у розділі 13 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до ч.6 ст. 258 КпАП України, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо. Між тим, ст. ст. 14-1, 258 КпАП України передбачено, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі.

Так як інспектором ДАІ помилково застосовано ч. 6 ст. 258 КУпАП, складання протоколу було обовязковим, тому в даному випадку були порушені вимоги ч. 1 ст. 254 КУпАП, у відповідності до якої про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Крім того, так як у відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, який в даному випадку не було складено, зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто безпосередньо особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, а відтак, і яка повинна нести адміністративну відповідальність, то в даному випадку було також помилково застосовано ст. 14-1 КУпАП, в якій зазначено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Так як на місці нібито порушення відносно мене ніхто постанову та протокол не складав, у інспектора ДАІ не було жодних доказів того, що правопорушення вчинив саме я, підстави застосовувати вимоги ст. ст. 14-1, 258 КУпАП відсутні, постанова повинна була бути винесена у загальному порядку (тобто працівники ДАІ обовязково повинні були скласти протокол про адмін. правопорушення), то вказана постанова 6236 підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону.

У тексті постанови зазначено, що я керував транспортним засобом у зазначений у постанові час, у зазначеному місці. Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав.

До того ж прилад Візир є саме спеціальним технічним засобом, який використовують робітники ДАІ для фіксації правопорушення. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

У постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів.

Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. Так як відносно мене інспекторами ДАІ протокол не складався, тому я не маю інформацію про те, хто дійсно робив зйомки приладом Візир, та чи мала особа, яка мене знімала, право робити це. Чи вивчив інспектор, який користувався Візиром інструкцію та чи склав заліки з використання цього приладу.

Крім того, в постанові нечітко зазначено нормативний акт, вимоги якогоЩербина А.А. порушив, так як в постанові зазначено, що порушив вимоги п. 12.6 ПДР України, але відсутня вказівка на те, вимоги якого саме підпункту. В даному випадку нечітко викладено суть правопорушення. В силу ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова має містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п.13.5 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), - після кожної зміни з використанням комп'ютерної техніки проводиться зчитування інформації з електронного носія спеціального технічного засобу вимірювання швидкості руху, яка в друкованому вигляді зберігається в командира підрозділу протягом року. Командуванням підрозділу щозміни проводиться звірка інформації електронного носія спеціального технічного засобу вимірювання швидкості руху з фактичною кількістю складених протоколів про адміністративне правопорушення за перевищення встановленої швидкості руху. За фактами невідповідності наявних даних проводиться службова перевірка.

В даному випадку протокол про адмін. правопорушення працівники ДАІ не складали що свідчить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень, та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд.

За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Так як мій автомобіль співробітниками ДАІ під час фіксації нібито скоєного мною правопорушення зупинено не було, то відповідно таких документів мені співробітником ДАІ надано не було. Тобто було фактично порушено моє право на захист. Адже у мене немає впевненості, що фотографія, на якій зображено мій автомобіль, зроблена саме тим технічним засобом фіксації, серійний номер якого вказано в постанові.

Відповідно до п.2.7. та п.3.8. Наказу МВС України №185 від 22.02.2001 р. «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» - до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушника, потерпілих, свідків, тощо). Проте вважаю, що працівники ДАІ порушують вимоги чинного законодавства, не додаючи такі документи до постанови по справі про адміністративне правопорушення. Тобто рапорти та пояснення свідків, це матеріали, які долучаються до протоколу (який ніколи не складався). Мені не було надіслано матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так, інспектор ДАІ ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги ст. 19 Конституції України та Наказу МВС України №185.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вважає, що суб'єктивна думка інспектора не є законною підставою, не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення;

Відповідно до ст. 254 КпАП України зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративного правопорушення не було (не було пред'явлено жодного доказу, крім безпідставних звинувачень, «правопорушення» не зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом моєї вини, і за таких обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло було бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідач до суду не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та вчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Таким чином суд визнає, що відповідач-субєкт владних повноважень не зявився до суду без поважних причин, а тому справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку, щодо часткового задоволення заявленого адміністративного позову.

04.06.2009 року Інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано порушення Правил дорожнього руху скоєне ОСОБА_1, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу Інспектором винесена постанова серії № 6236 від 04.06.2009 року року по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

При дослідженні постанови про адміністративне правопорушення серії № 6236 від 04.06.2009 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом встановлено порушення вимог КУпАП.

Інспектор як посадова особа при винесенні постанови про накладення стягнення (тобто заповнення бланку відповідно до Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13 листопада 2006 року N 1111 Про затвердження Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України) не може передати матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд, громадської організації або трудового колективу, чим порушує ст.21 КУпАП, не може звільнити від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, чим порушує ст.22 КУпАП, не може застосувати жодного виду адміністративного стягнення крім попередження та штрафу в порушення ст.ст. 22, 24, 38, 247, 284 КУпАП.

Так як сам бланк постанови в справі про адміністративне правопорушення (існує тільки один вид бланків) затверджений Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не відповідає вимогам КУпАП, а саме: ст.ст. 21, 22, 24, 34, 35, 36, 284 КУпАП.

Тому відповідно до вищевикладеного Інспектором при складанні постанови дійсно порушено ст.ст. 21, 22, 24, 33, 34, 35, 36, 284 КУпАП, тобто вчинено низку порушень, а саме в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. В постанові відсутні відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Судом встановлено недотримання вимог ст. 283 КУпАП в постанові відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суб'єкт владних повноважень відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача.

Одночасно суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги про визнання постанови незаконною (протиправною) т. я. ст. 293 ч. 1 КУпАП вказує, яке саме рішення повинен прийняти суд при розгляді скарги, і не містить в собі вимоги про визнання оскаржених постанов незаконними (протиправними).

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заявленого адміністративного позову, а постанову серії № 6236 від 04.06.2009 року по справі про адміністративне правопорушення Інспектором Золотоніського взвод ДПС Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, закрити.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 11, 71, 72, 94, 158, 161-163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії № 6236 від 04.06.2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений для подання заяви про апеляційне оскарження. Одночасно копія апеляційної скарги направляється до апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3