Справа № 826/7261/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7261/15 Головуючий у 1-й інстанції: Вовк П.В. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-176 від 01.04.2015 року про заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в розмірі 890 966, 21 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, 01.04.2015 року відповідачем, у зв'язку з наявною, станом на 31.03.2015 року, заборгованістю ТОВ «АТЛ» зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафів та пені, було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-176 від 01.04.2015 року на суму 890 966, 21 грн.

Згідно ч. 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами абз.3 ч.4 ст.25 Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Імперативними положеннями абз.9 ч.4 ст.25 Закону встановлено, що у разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Згідно положень п.п.6.1 - 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455, заходи стягнення та впливу застосовуються до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд першої інстанції вірно вказав, що виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції, вимога про сплату боргу може бути прийнята податковим органом виключно у випадку, якщо дані документальних перевірок платника свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті, або якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, або якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

При цьому, положення Закону та Інструкції в частині визначення джерел, з яких можуть бути взяті відомості про існування боргу платника, лише називають такі джерела (акти документальних перевірок, звіти платника про нарахування єдиного внеску та облікові дані з карток особових рахунків платників), а не встановлюють обмеження, згідно якого розмір заборгованості платника, визначений вимогою про сплату боргу, має обов'язково ґрунтуватись на даних всіх з зазначених джерел.

Доводи апелянта стосовно того, що обов'язковою умовою складання та надсилання вимоги про сплату боргу є проведення перевірки, критично оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки приписами п.6.4 наказу Міністерства доходів та зборів України від 09.09.2013 року №455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску, та зокрема, облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Відтак, облікові дані з картки особового рахунку є достатньою підставою для формування вимоги про сплату боргу без проведення перевірки. В контексті вказаних положень, акт перевірки є однією з таких (декількох) підстав, а не єдиною та необхідною підставою для формування вказаних вимог.

Враховуючи вищевказані приписи законодавства, факт того, що за позивачем обліковується заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджено карткою рахунку, яка є належним доказом в розумінні ст.70 КАС України, та те, що наявність даної заборгованості не спростовано апелянтом у встановленому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ТОВ «АТЛ» не надано суду доказів відсутності чи погашення такої заборгованості, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Апелянт на виконання вказаних вимог ч.1 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та належним чином не обґрунтував їх у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 02.06.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.