Справа № 823/1390/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року справа № 823/1390/15

16 год. 05 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря: Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

прокурора Завгороднього О.О. (за посвідченням),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Промхімсервіс-С» до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2015 року до суду з позовною заявою звернулося приватне підприємство «Промхімсервіс-С», в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.11.2014 № на загальну суму нарахованого податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 7341, 00 грн та № яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 28544,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що оскаржувані рішення базуються на акті документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Промхімсервіс-С» від 29.10.2014 № 412/23-01-22-04/30842285 з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Дрім Білдінг» () за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, згідно описово-мотивувальної частини якого фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом не відбувалося. Позивач вважає, що висновки акту побудовані виключно на припущеннях, господарські відносини між підприємствами оформлені відповідними первинними бухгалтерськими документами, відображені у податковій звітності позивача та фактично відбулися. Договірні відносини субєктів господарювання відбувалися у правовому полі, досягнуті угоди на момент проведення перевірки є чинними та не були визнані в законному порядку недійсними чи нікчемними, а тому податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача та просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

З 17.10.2014 по 23.10.2014 старшим державним ревізором інспектором відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту ДПІ у м. Черкасах ОСОБА_3 проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Промхімсервіс-С» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин з ТОВ «Дрім Білдінг» за період 01.07.2014 по 31.07.2014.

За результатами перевірки складений акт від 29.10.2014 № 412/23-01-22-04/30842285, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI,в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4894 грн, в т.ч. за липень 2014 року на суму 4894 грн та встановлено завищення відємного значення звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду в сумі 28544 грн..

На підставі акту перевірки від 29.10.2014 № 412/23-01-22-04/30842285 відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення від 13.11.2014:

- № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання на загальну суму 7341 грн;

- № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у різмірі 28544.

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» укладено договір підряду №50 від 07.04.2014, за умовами якого Замовник (ПАТ «Миронівський хлібопродукт») доручає, а Підрядник (ПП «Промхімсервіс-С») зобовязується у межах договірної ціни, на свій ризик, в установлений договором строк, відповідно до проектної документації виконати роботи з утеплення 5-ти поверхового житлового будинку за адресою м. Ладижин вул. Ентузіастів, 61 Вінницької області. Пунктом 1.2. розділу 1 «Предмет договору» передбачено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією та локальним кошторисом «Д» (Форма 4) та відомостями ресурсів «Ж» (Форма №4а). Пунктом 1.5. розділу 1 договору передбачено, що будівельні роботи, що є предметом цього договору виконуються з використанням матеріалів підрядника вказаних в локальних кошторисах, що є невідємними додатками до Договору.

Розділом 4 даного Договору передбачені права та обовязки підрядника, зокрема підрядник зобовязаний забезпечити виконання ( дотримання своїми працівниками вимог техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці, виробничої санітарії та охорони навколишнього природного середовища згідно з нормами та правилами діючими в Україні, забезпечити належний санітарний стан будівельного майданчика, на якому проводяться роботи, та прилеглої до нього території. Протягом 3 календарних днів з моменту закінчення робіт чи розірвання (припинення) договору підрядник повинен звільнити будівельний майданчик від будівельних механізмів техніки та прибрати територію від побутових та будівельних відходів (сміття); підрядник зобовязаний призначити уповноваженого представника, який буде організовувати вирішення поточних питань, повязаних з виконання цього Договору, а також Замовнику про обсяги виконання робіт (п.п. 4.2.8 4.2.10, а.с. 29).

На підтвердження наміру здійснення робіт матеріалами позивача в судове засідання надано Договір поставки № 11 від 01.07.2014, укладений між ТОВ «ОСОБА_4 Гільдія» (Постачальник) та позивачем (Покупець). Загальна вартість матеріалів згідно Договору виходячи із цін на товар… відповідно до підписаних видаткових накладних. Приймання товару здійснюється Покупцем (позивачем) згідно з Інструкцією про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_5 СРСР від 15 червня 1965 року №П- 6 (далі - Інструкція П-6) та Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарі народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_5 СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7(далі Інструкція П-7).

Також надано Договір поставки № 18/1 від 01.07.2014, укладений між ТОВ «БК «Українська ОСОБА_4 Гільдія» (постачальник) та позивачем (Покупець) та Договір поставки № 07/14 від 13.01.2014, укладений між ПП «Сонант» (Постачальник) та позивачем (покупець) (а.с. 97-102).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 712 ЦК України встановлено істотні умови для договору поставки: вид товару та строк (строки), в який він повинен бути переданий у власність покупця. Додатково за статтею 266 Господарського кодексу України - кількість і якість, комплектність, номенклатура і асортимент (сортамент), порядок поставки (навантаження та відвантаження, доставка).

Суд звернув увагу, що вищезгадані договори поставки не містять істотних умов для визнання його укладеним. Зокрема, не містить умов про: предмет договору, вимоги до його кількісних та якісних показників, походження, ціну; терміни та строки поставок, конкретизованого місця відпущення товару.

Відповідно до видаткових накладних позивач придбав будматеріали: суміш для кріплення, плити теплоізоляційні з мінеральної вати різних габаритів, плити піно полістирольні, пігментні пасти, штукатурка силіконова, сітка скловолоконна, фарба структурна акрилова тощо.

Враховуючи, що будівельні матеріали мають певні кількісно-якісні показники, наприклад сітка скловолоконна має такі показники як товщина волокна, довжина і ширина рулона, тип тощо) їх призначення, вид, вимоги до номенклатури та походження, для яких цілей (для якого обладнання) є істотними для визначення умов про предмет договору. Оскільки позивач не надав доказів погодження сторін щодо номенклатури, асортименту товару та його якості, кількості, ціни за одиницю, термінів поставки, суд дійшов висновку, що вони не є укладеними.

Також розділом 3 Договорів поставки передбачено, що якість товару повинна повністю відповідати діючим в Україні державним стандартам або затвердженим у встановленому порядку технічним умовам та підтверджуватись документами, передбаченими чинним законодавством України. Упаковка, в якій відвантажується товар повинна відповідати державним стандартам або технічним умовам, забезпечувати схоронність та цілісність товару при транспортуванні та зберіганні.

Зокрема, відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Державного арбітражу Союзу РСР від 15.06.1965 № П-6, продукція приймається за транспортними і супровідними документами (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликам ті ін.) відправника і за відсутності всіх або деяких з цих документів складається акт в якому зазначається, які документи відсутні.

В матеріалах справи відсутні докази складання таких актів.

Також в матеріалах справи відсутні докази про перевірку позивачем товару за якістю (як зазначено у договорі в п.2.3, 3.1, 3.2)

Суд звертає увагу, що позивачем не надано пояснення, підтверджуючі документи на виконання п.2.3 Договору поставки щодо кількісного-якісного прийняття товару, оскільки відсутні документи походження товару та його якості (копій сертифікатів якості, походження тощо)

Також з аналізу Звітів про витрати основних матеріалів у будівництві у співставленні з виробничими нормами ( Форма М-29) неможливо встановити осіб, які їх складали, перевіряли та затверджували.

На підтвердження факту поставки будівельних матеріалів суду надані видаткові накладні на загальну суму 147655, 89 грн, податкові накладні на загальну суму 147655, 89 грн, товарно-транспортні накладні ( а.с. 136-143), у яких зафіксовано, що товар приймав директор Федосєєва.

29.05.2014 між позивачем (далі Підрядник) та ТОВ «Дрім Білдінг» (далі Субпідрядник) укладено договір №5/14-29 за умовами якого Субпідрядник зобовязується виконати будівельно-монтажні роботи на обєкті утеплення фасаду 5-ти поверхового житлового будинку по вул. Ентузіастів, 61 в м. Ладижин Вінницької області, а підрядник зобовязується в порядку та на умовах визначених в цьому договорі, прийняти та оплатити роботу. Склад та обєми робіт визначені в Додатках (Договірна ціна, Локальний кошторис), що є не відємною частиною цього Договору. Термін виконання робіт Субпідрядником за цим договором складає 30 днів (пункт 1.1 розділу 1 договору).

Пунктом 3.1.2 розділу 3 передбачено, що Субпідрядник зобовязується виконати своїми силами і коштами, зі свого матеріалу, якісно та встановлений термін передбачені цим договором роботи Субпідрядника відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і здати в експлуатацію обєкт у встановлений термін.

Пунктом 3.1.4 розділу 3 передбачено, що Субпідрядник зобовязується при провадженні робіт дотримувати на будівельному майданчику всіх необхідних заходів протипожежної безпеки, техніки безпеки, з охорони праці та охорони довкілля протягом всього терміну виконання робіт. Загальна сум Договору складає 100304, 40 грн (п.4.1 Договору, а.с.55)

Пунктом 5.1. розділу 5 передбачено, що здавання-приймання виконаних робіт оформляється актами приймання-передачі за формою КБ-3, КБ-2в підписаними обома сторонами, які щомісяця подаються Субпідрядником Підряднику. Пунктом 5.2. розділу 5 передбачено, що здавання-приймання в експлуатацію обєкта оформляється актом, дата підписання якого сторонами визначає момент передачі обєкта у власність підрядника.

На підтвердження виконання умов договору №5/14-29 по обєкту утеплення фасаду 5-ти поверхового житлового будинку по вул. Ентузіастів, 61 в м. Ладижин Вінницької області представником позивача надано: податкову накладну №45 від 15.07.2014 на суму 34999,20 грн (а.с. 58), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 рік, акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року (форма КБ2в, а.с. 60-62), платіжне доручення № 199 від 11 липня 2014 року та платіжне доручення № 215 від 17 липня 2014 року про перерахування коштів у розмірі 65305, 20 грн та 34999, 20 грн відповідно за будівельні роботи згідно з договором ( а.с. 72).

16.07.2014 між позивачем (далі Підрядник) та ТОВ «Дрім Білдінг» (далі Субпідрядник) укладено договір №7/14-16 за умовами якого Субпідрядник зобовязується виконати будівельно-монтажні роботи на обєкті утеплення фасаду будівлі №2,3 за адресою: м. Київ, площадь Почтова (далі Обєкта), а Підрядник зобовязується в порядку та на умовах визначених в цьому договорі , прийняти та оплатити роботу. Склад та обєми робіт визначені в Додатках (Договірна ціна, Локальний кошторис), що є не відємною частиною цього Договору.

Термін виконання робіт Субпідрядником за цим договором складає 30 днів (пункт 2.1 розділу 1 договору). Пунктом 3.1.2 розділу 3 передбачено, що Субпідрядник зобовязується виконати своїми силами і коштами, зі свого матеріалу, якісно та встановлений термін передбачені цим договором роботи Субпідрядника відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і здати в експлуатацію обєкт у встановлений термін. Пунктом 3.1.4 розділу 3 передбачено, що Субпідрядник зобовязується при провадженні робіт дотримувати на будівельному майданчику всіх необхідних заходів протипожежної безпеки, техніки безпеки, з охорони праці та охорони довкілля протягом всього терміну виконання робіт Субпідрядника до здачі Обєкта в експлуатацію підряднику, відповідно до норм і правил, що діють в Україні.

Пунктом 5.1. розділу 5 передбачено, що здавання-приймання виконаних робіт оформляється актами приймання-передачі за формою КБ-3, КБ-2в підписаними обома сторонами, які щомісяця подаються Субпідрядником Підряднику. Пунктом 5.2. розділу 5 передбачено, що здавання-приймання в експлуатацію обєкта оформляється актом, дата підписання якого сторонами визначає момент передачі обєкта у власність підрядника.

Замовником даного обєкту виступив ТОВ «Патера Україна» відповідно до Попереднього договору на виконання будівельних робіт (договору підряду) від 08.07.2014 (а.с 197), відповідно до договору субпідряду № ППТ-103-ПАТ від 02.10.2014 року ( а.с. 33). 01.11.2014 укладений договір про заміну сторони замовника із ТОВ «Патера Україна» на ТОВ «СПЕЦБУДСТАНДАРТ».

На підтвердження виконання умов договору субпідряду №7/14-16 представником позивача надано податкову накладну №44 від 17.07.2014 на суму 165627,00 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2014 рік, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року.

На підтвердження оплати вартості робіт згідно з Договором представником позивача надано платіжне доручення №216 від 17.07.2014 на загальну суму 165627, 00 грн ( а.с. 73) .

В акті перевірки відповідачем зроблений висновок на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ2в) за липень 2014 року згідно договору 5/14-29 від 29.05.2014 (м. Ладижин), що витрати робочого часу робітників субпідрядника на обсяг робіт склали 1994 люд.-год, ( 4 особи звіт 1-ДФ ТОВ «Дрім Білдінг»), тобто така кількість працівників субпідрядника невзмозі була виконати даний обсяг робіт. Ідентичний висновок зроблений по обєкту у м. Києві вул. Поштова площа (Договір №7/14-16) .

Такі висновки підтверджуються Актом перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 08.09.2014 № 2725/26-55-22-08/38913080 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Дрім Білдінг» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за липень 2014 року», в якому зазначено, що на підприємстві ТОВ «Дрім Білдінг» середньооблікова чисельність працівників становить 4 особи, інформація щодо наявності основних фондів відсутня адже додаток АМ до податкової декларації на прибуток за 2013 рік не поданий.

В акті перевірки наголошено, що перевіряючим не надано документів, які фіксують факт використання робочого часу посадових осіб та документи про відрядження посадових осіб на обєкти будівництва у м. Київ площа Поштова та м. Ладижин Вінницької області.

Натомість представником позивача у судове засідання надані копії наказів про відрядження директора та 6 працівників (виконроба, майстра, підсобник, техніка-електрика, штукатура - 2 чол.), які суд оцінює критично, оскільки відповідно до договорів субпідряду та первинних документів всі роботи здійснювалися трудовими ресурсами субпідрядника. Суду не надано доказів з якою саме метою відряджалися працівники позивача і конкретно які роботи вони здійснювали (наприклад згідно договору №50 підрядник зобовязаний призначити уповноваженого представника, який буде організовувати вирішення поточних питань, повязаних з виконання цього Договору, а також повідомляти Замовника про обсяги виконання робіт), оскільки з розрахунку економічної доцільності і наявності кваліфікації (копії посвідчень у матеріалах справи) працівників позивача, ПП «Промхімсервіс» мало можливості (трудові ресурси, основні засоби тощо) без залучення субпідрядника здійснювати роботи самостійно на цих обєктах.

На виконання умов договорів субпідряду ТОВ «Дрім Білдінг» в адресу позивача оформлено податкові накладні № 45 від 15.07.2014 та № 44 від 17.07.2014 на загальну суму 200626, 20 грн в тому числі ПДВ 33437,70 грн.

Суми ПДВ за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту у липні 2014 року, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку № 5 до податкової декларації з ПДВ за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Надаючи юридичне обґрунтування вищенаведеним обставинам суд виходить з такого.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Суд зауважує, що роботи субпідрядника по утепленню фасадів будинків на обєктах у м. Ладижин Вінницька область та м. Києві площа Поштова на виконання договорів субпідряду не підтверджуються з позиції реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, місцезнаходження майна, основних фондів, виробничих активів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні визначаються Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1. п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.05.1995 №88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704), де зазначено, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зауважує, що проведення будь-якої господарської операції товариства фіксується та підтверджується первинними документами, на основі яких і ведеться бухгалтерська звітність. У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІУ на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності. Тобто первинні документи є основою і для податкового обліку.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть також свідчити і результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, які фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Обставиною, що виключає обґрунтованість заявленого позивачем податкового відшкодування, є безтоварний фіктивний характер здійснених операцій.

Тому в даному випадку наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних не є достатньою підставою для формування податкового кредиту, з урахуванням відсутності підтвердження реального здійснення господарської операції.

Суд наголошує на тому, що у разі якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит або валові витрати у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані до адміністративного позову та для перевірки документи не підтверджують реальний характер здійснення господарської операції, а тому не є належними документами на підтвердження права позивача на податковий кредит.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У звязку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, на виконання ст.94 КАС України про вирішення питання стягнення судових витрат пропорційно задоволеним вимогам суд врахував, що цей позов є майновим, оскільки прямо впливає на склад майна позивача.

Згідно з абзацом 2 підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2014 №3674-VI за подання до адміністративного суду позову майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, ставкою судового збору у цій справі є 1827,00грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

Частиною 3 статті 4 вказаного Закону передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Врахувавши часткову оплату позивачем судового збору при поданні позову в розмірі 182, 70 грн та вищезазначені обставини, суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644,30 грн.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з приватного підприємства «Промхімсервіс-С» () на користь Державного бюджету України судовий збір за подання позову в сумі 1644 (одну тисячу шістсот сорок чотири) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 17 липня 2015 року