Справа № 815/1088/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/1088/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Рубан Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сервис» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Сервис» (далі Позивач, або ТОВ «Трейд Сервис») з позовом (т.1 а.с.5-12) до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління Міндоходів в Одеській області (далі Відповідач, або ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014 року, винесеного Відповідачем.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Відповідачем було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Трейд Сервис», код за щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Антарес», за період липень 2014 року за наслідками якої було складено ОСОБА_2 перевірки №6085/15-53-22-3/37679847 від 30.10.2014 року (далі ОСОБА_2 перевірки).

На підставі ОСОБА_2 перевірки Відповідачем 14.11.2014 року було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Трейд Сервис» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість (далі ПДВ) в розмірі 1260703,50 грн., у тому числі за основним платежем 840469,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 420234,50 грн.

На думку Позивача, зроблені Відповідачем під час проведення перевірки висновки про не підтвердження реальності господарських операцій між ним та контрагентом ТОВ «Антарес» у липні 2014 року і, як наслідок, завищення податкового кредиту з ПДВ по таким господарським операціям не відповідають дійсності та положенням чинного законодавства України.

ОСОБА_2 перевірки про недійсність господарських операцій з ТОВ «Антарес» базуються виключно на матеріалах акту №175/04-61-22-2/31037491 від 21.08.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, згідно висновків якого «встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна тощо. Вищевикладене свідчить про відсутність факту виконання господарських зобовязань та відсутність фактичних дій підприємства ТОВ «Антарес», спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань.

Позивач зазначає, що він, як платник податків, на час здійснення господарських операцій з придбання товару не має обовязку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачальників вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів постачальників.

Результатом виконання відповідних договорів між Позивачем та ТОВ «Антарес» стало придбання Позивачем у вказаного контрагента нафтопродуктів, які фактично були використані для ведення господарської діяльності.

Факт виконання Позивачем та ТОВ «Антарес» умов відповідних договорів підтверджується належним чином складеними первинними документами бухгалтерського обліку, які були надані співробітникам ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів під час проведення перевірки. Контрагент ТОВ «Антарес» на час укладення відповідних договорів та їх виконання був зареєстрований як субєкт господарювання та платник ПДВ.

Крім того, Позивач зазначив, що юридична відповідальність має індивідуальний характер в звязку з чим ТОВ «Трейд Сервис» не може бути притягнено до відповідальності за порушення правил податкового або бухгалтерського обліку своїми контрагентами.

Таким чином, ТОВ «Трейд Сервис» під час формування у податковому обліку та податкового кредиту з ПДВ були додержані всі вимоги законодавства в звязку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене безпідставно і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, вказаних у позові. В судовому засіданні представник Позивача зазначив, що нафтопродукти, отримані ТОВ «Трейд Сервис» в липні 2014 року від ТОВ «Антарес» за договорами поставки нафтопродуктів №ДН-2107-23 від 21.07.2014 року, №ДГ-1007-3 від 10.07.2014 року, №ДГ-0107-54 від 01.07.2014 року, №ДГ-3006-4 від 30.06.2014 року поставлялись партіями протягом липня 2014 року в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Крім того, представник Позивача зазначив, що документи, які містяться в матеріалах справи, а саме: копії вищевказаних договорів поставки нафтопродуктів, додаткових угод до них, актів приймання-передачі, видаткових накладних, документів, що свідчать про вивезення нафтопродуктів з місць їх поставки-нафтобаз в своїй сукупності підтверджують відповідні зміни активів ТОВ «ТрейдСервис», доводять реальність здійснених господарських операцій із ТОВ «Антарес» та використання Позивачем придбаних нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (т.1 а.с. 129-131, т.2 а.с. 64-66).

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, вказаних у письмових запереченнях (т.1 а.с. 106-109). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Трейд Сервис» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Антарес» за період липень 2014 року за наслідками якої було складено ОСОБА_2 перевірки №6085/15-53-22-3/37679847 від 30.10.2014 року. Згідно вказаного акту перевірки під час її проведення Позивачем не було надано товарно-транспортні накладні 1-ТТН (нафтопродукт), довіреності, специфікації, які б підтверджували фактичне перевезення, відвантаження/розвантаження товару. З наданих до перевірки документів неможливо встановити фактичне місце постачання товарів в розумінні п.п.186.1 ст.186 ПК України. Також під час проведення перевірки були враховані висновки акту №175/04-61-22-2/31037491 від 21.08.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, згідно висновків якого «встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна тощо». В звязку з викладеним ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів прийшло до висновку про не підтвердження реальності господарських операцій ТОВ «Трейд Сервис» та ТОВ «Антарес» у липні 2014 року і, як наслідок, завищення Позивачем податкового кредиту з ПДВ по таким господарським операціям

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ТОВ «ТрейдСервис» зареєстровано 20.05.2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради. Товариство є платником ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №200106249, індивідуальний податковий номер 32. Згідно довідки з ЄДРПОУ основним видом діяльності ТОВ «Трейд Сервис» є роздрібна торгівля пальним (т.1 а.с. 13-14).

В період з 17.10.2014 року по 23.10.2014 року на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеської області №2364 від 17.10.2014 року (т.1 а.с. 111), направлення №002651/2414 від 17.10.2014 року (т.1 а.с. 110) ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ТрейдСервис» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Антарес» за період липень 2014 року за наслідками якої було складено ОСОБА_2 перевірки №6085/15-53-22-3/37679847 від 30.10.2014 року (т.1 а.с. 30-42).

Відповідно до висновків ОСОБА_2 перевірки встановлено порушення ТОВ «Трейд Сервис»: абз. «а», «б» п.185.1 ст.185, п.186.1. п.186.2 ст.186 ПК України, в результаті чого завищено суму податкових зобовязань за липень 2014 року всього у сумі 2381196,00 грн.; абзац «а» п.198.1, п.198.2, п.198.6 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за липень 2014 року всього у сумі 3221663,00 грн.; п.198.1, п.198.2, 198.3 ст.198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит по ПДВ на суму 840469,00 грн. за липень 2014 року.

Не погоджуючись з висновками ОСОБА_2 перевірки Позивач подав заперечення на них до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області. Вказані заперечення були залишені без задоволення, а висновки ОСОБА_2 перевірки без змін (т.1 а.с.43-47).

На підставі ОСОБА_2 перевірки Відповідачем 14.11.2014 року було винесено податкове повідомлення-рішення: №, яким ТОВ «Трейд Сервис» збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ в розмірі 1260703,50 грн., у тому числі за основним платежем 840469,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 420234,50 грн. (т.1 а.с. 49).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, Позивач звернувся до суду.

Як вбачається з ОСОБА_2 перевірки висновки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про завищення Позивачем у липні 2014 року податкового кредиту з ПДВ в розмірі 840469,00 грн. базується на визнанні Відповідачем фіктивними, такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків господарських операцій між ТОВ «Трейд Сервис» та контрагентом ТОВ «Антарес».

ОСОБА_2 перевірки про недійсність господарських операцій з ТОВ «Антарес» базуються на матеріалах акту №175/04-61-22-2/31037491 від 21.08.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року» згідно якого встановлено «відсутність у ТОВ «Антарес» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна тощо. Вищевикладене свідчить про відсутність факту виконання господарських зобовязань та відсутність фактичних дій підприємства ТОВ «Антарес», спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань. Враховуючи викладене, Відповідач вважає, що факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Антарес» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року відсутній (т.1 а.с. 113-127).

Крім того, у ОСОБА_2 перевірки зазначено, що ТОВ «Трейд Сервис» під час проведення перевірки не надано товарно-транспортні накладні, складені за формою 1-ТТН (нафтопродукт), довіреності, специфікації в звязку з чим неможливо підтвердити факт транспортування та отримання нафтопродуктів від ТОВ «Антарес».

Дослідивши реальність та фактичність господарських операцій ТОВ «ТрейдСервис» з контрагентом ТОВ «Антарес», їх відповідність діючому законодавству, а також правомірність формування Позивачем податкового кредиту по вказаним операціям, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 31.05.2013 року між ТОВ «ТрейдСервис» (орендарем) та ТОВ «Петрол-гарант» (орендодавцем) був укладений договір оренди майна №07-05-13 відповідно до п.1.1.,1.2. якого ТОВ «Трейд Сервис» прийняло у тимчасове платне користування 26 АЗС, розташованих у м. Одеса та Одеській області. Згідно п.2.1. договору метою оренди є надання комплексу послуг АЗС споживачам, у тому числі: роздрібна та оптова торгівля нафтопродуктами (т.1 а.с. 50-52).

Також судом встановлено, що 01.06.2011 року між ПАТ «Дніпронафтопродукт» (зберігачем) та ТОВ «Трейд Сервис» (поклажодавцем) укладено договір зберігання №2462 згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах визначених цим договором зберігач зобовязується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються поклажодавцем і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. Згідно з п.п.2.1.3., 2.1.4. договору зберігач зобовязаний своєчасно проводити відпуск товару поклажодавцю, а також здійснювати відвантаження товару залізничним та автомобільним транспортом згідно умов визначених цим договором після отримання від поклажодавця заявок (усних та письмових) (т.1 а.с.53).

30.06.2014 року, 01.07.2014 року, 10.07.2014 року, 21.07.2014 року ТОВ «Трейд Сервис» (Покупцем) укладено з ТОВ «Антарес» (постачальником) договори поставки нафтопродуктів №ДГ-2107-23, №ДГ-1007-3, ДГ-0107-54, №ДГ-3006-4, відповідно до п.1.1.,1.2. яких постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є його невідємною частиною. Відповідно до умов п.п.2.1.1, 2.1.2 договорів постачальник зобовязується передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умови оформлення відповідних актів прийому-передачі або інших документів, які є невідємною частиною договору, забезпечити якість нафтопродуктів, що поставляються, згідно з показниками діючих ДСТУ та технічних умов. Згідно п.3.1. вказаних договорів якість товару, що поставляється має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару. Відповідно до умов п.4.1., 4.2., 4.5. договорів поставка товару здійснюється на основі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (Інкотермс 2010). Сторони укладають акти прийому-передачі товару в яких вказують найменування, кількість, ціну, вартість переданого товару. Згідно умов п.6.1. договорів покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і звязку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008 року, а також згідно умов вказаних договорів та додаткових угод до них (т. 1 а.с. 59-61, 64-66, 69-71, 74-77). Також ТОВ «Трейд Сервис» та ТОВ «Антарес» були укладені додаткові угоди до вищевказаних договорів, у яких були визначені кількість, вартість та строк поставки нафтопродуктів (т.1 а.с. 57, 62, 67, 72).

ТОВ «Антарес» відповідно до умов вищевказаних договорів здійснило постачання нафтопродуктів на склади ПАТ «Дніпронафтопродукт» на користь ТОВ «Трейд Сервис», що підтверджується листами ТОВ «Антарес» на адресу ПАТ «Дніпронафтопродукт» (т.1 а.с. 182-185). Факт приймання ПАТ «Дніпронафтопродукт» вказаних паливно-мастильних матеріалів на зберігання та їх подальшої видачі зі зберігання на користь ТОВ «Трейд Сервис» підтверджується актами приймання-передачі паливно-мастильних матеріалів, підписаних 31.07.2014 року між ТОВ «Трейд Сервис» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (т.2 а.с. 100-101).

В подальшому, вказані нафтопродукти на замовлення ТОВ «Трейд Сервис» були перевезені автомобільним транспортом зі складів ПАТ «Дніпронафтопродукт» на АЗС, належні ТОВ «Трейд Сервис». Перевезення нафтопродуктів здійснювалось ТОВ «Енерго Сервіс» та ТОВ «Кременчукнафтопродукт» на підставі договорів про перевезення вантажів автомобільним транспортом №11/01-06 від 01.07.2013 року та №119 від 01.06.2013 року відповідно (т.2 а.с. 43-48).

Факт перевезення вказаних нафтопродуктів зі складів ПАТ «Дніпронафтопродукт» на АЗС, належні ТОВ «ТрейдСервис» підтверджується товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийомки виконаних робіт, підписаних між ТОВ «Трейд Сервис» та ТОВ «Енерго Сервіс», ТОВ «Кременчукнафтопродукт», виписками з журналів обліку надходження нафтопродуктів на АЗС ТОВ «Трейд Сервис» (т.1 а.с. 132-181, 186-250, т.2 а.с. 1-34, 49-52, 116-250, т.3 а.с. 1-132).

Також на підтвердження факту передачі нафтопродуктів Позивачем надано до суду акти приймання-передачі нафтопродуктів, складені між ТОВ «Трейд Сервис» та ТОВ «Антарес» (т.1 а.с.58,63,68,73). Якість нафтопродуктів, отриманих ТОВ «Трейд Сервис» від ТОВ «Антарес» підтверджується сертифікатами якості та паспортами якості (т.2 а.с. 35-42) ТОВ «Антарес» було виписано на користь ТОВ «Трейд Сервис» податкові накладні на загальну суму 3221663,00 грн., які були включені Позивачем до складу податкового кредиту за липень 2014 року (т.1 а.с. 74-77, т.2 а.с. 67-99).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст.201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати податку на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд зазначає, що досліджені під час розгляду справи первинні документи по господарським операціям ТОВ «Трейд Сервис» з контрагентом постачальником ТОВ «Антарес» відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не дають підстав для висновку про нездійснення спірних операцій.

Суд вважає необґрунтованими посилання Відповідача на відсутність у ТОВ «Трейд Сервис» товарно-транспортних накладних та довіреностей на підставі яких здійснювалась передача нафтопродуктів безпосередньо від ТОВ «Антарес» до ТОВ «Трейд Сервис», як на доказ безтоварності відповідних операцій. При цьому суд виходить з того, що згідно умов вищевказаних договорів поставки, укладених між ТОВ «Антарес» та ТОВ «Трейд Сервис», постачання нафтопродуктів здійснювалось ТОВ «Антарес» на нафтобази, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на користь ТОВ «ТрейдСервис». Вказана обставина виключає безпосередню передачу нафтопродуктів від ТОВ «Антарес» на нафтобази або склади, належні ТОВ «Трейд Сервис» і як наслідок виключає складання товарно-транспортних накладних та довіреностей на передачу таких нафтопродуктів від ТОВ «Антарес» до безпосередньо ТОВ «Трейд Сервис».

Також суд зазначає, що роблячи висновок щодо завищення Позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Антарес», Відповідач, зокрема, послався на висновки акту №175/04-61-22-2/31037491 від 21.08.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року» згідно якого встановлено відсутність у ТОВ «Антарес» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна тощо.

Суд не приймає до уваги посилання ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області на вказаний акт про неможливість проведення зустрічної звірки, оскільки відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України, з метою отримання податкової інформації органи контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Правовідносини щодо проведення податковими органами зустрічних звірок платників податків деталізовані нормами Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 27.12.2010 року (далі Порядок №1232), п.3 якого передбачено, що з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

За приписами п.4 Порядку №1232, орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Згідно п.6 Порядку №1232, у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. Пунктом 7 Порядку №1232 та п.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України № 236 від 22.04.2011 року (далі Методичні рекомендації), передбачено, що за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

У разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає ОСОБА_2 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Аналізуючи положення п.73.5 ст.73 ПК України, п.п. 6, 7 Порядку №1232, положення Методичних рекомендацій, суд приходить до висновку, що зустрічна звірка може бути проведена податковим органом лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, оскільки зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними з метою з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Як вбачається з наведених норм, проведення зустрічної звірки можливе виключно у разі наявності у податкового органу (Відповідача) необхідної інформації та документів, адже у протилежному випадку у контролюючого органу відсутні дані, які необхідні для співставлення.

Суд вважає, що наявність у вищевказаному акті про неможливість проведення зустрічної звірки висновку про нереальність господарських операцій між Позивачем та контрагентами, прямо суперечить вищезазначеним нормам та зразку форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, так як наслідком неможливості проведення зустрічної звірки з підстав відсутності суб'єкта господарювання за юридичною адресою має бути лише висновок про відсутність такого суб'єкта за місцезнаходженням із зазначенням фактичних обставин. За своєю правовою природою ОСОБА_2 про неможливість проведення зустрічної звірки не повинен містити висновки щодо реальності здійснення господарської діяльності. Таким чином, у вищезазначеному акті про неможливість проведення зустрічної звірки викладені висновки, які за змістом не відповідають назві та інформаційному призначенню документа.

Також суд зазначає, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагенту Позивача при здійсненні господарських операцій для зниження об'єкту оподаткування, доказів чого податковим органом до суду надано не було, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного виконання ТОВ «Антарес» своїх обовязків за договорами поставки та відсутність у Позивача, права на податковий кредит з ПДВ.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

При цьому, при розгляді адміністративних справ необхідно також враховувати і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також враховуючи приписи ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», є джерелом права та є обов'язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п'ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 року (заява №3991/03) у справі «Булвес» АД проти Болгарії зазначив наступне: «Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення Позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, контрагент був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також був зареєстрований платником ПДВ, Позивач як отримувач відповідних робіт та послуг не може нести відповідальність ні за несплату податків постачальником послуг, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, і ТОВ «Антарес» на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ, що не заперечувалось Відповідачем.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що Позивачем правомірно, у відповідності до вимог ст. 198, 201 ПК України, віднесено до складу податкового кредиту вартість нафтопродуктів, поставлених ТОВ «Антарес», яке на момент здійснення господарської діяльності мало статус платника ПДВ. В звязку з викладеним суд вважає необґрунтованими висновки ОСОБА_2 перевірки щодо завищення Позивачем у липні 2014 року податкового кредиту з ПДВ в розмірі 840469,00 грн. по господарським операціям з ТОВ «Антарес», а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2014 року, прийняте на підставі вказаного акту перевірки таким, що є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає, що Відповідач у судовому засіданні не довів правомірності та обґрунтованості спірного податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «Трейд Сервис» підлягають задоволенню шляхом визнання його протиправним та скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сервис до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_1 від 14.11.2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Трейд Сервис» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 1260703,50 гривень, з яких за основним платежем 840469,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 420234,50 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Суддя Стеценко О.О.

.