Справа № 540/713/15-а
Суддя: Кравець С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Машівський районний суд Полтавської області

Справа № 540/713/15-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2015 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Шидловської Н.М.

представника відповідача Малісевич І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, -

на підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 16 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови, -

в с т а н о в и в :

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2015 року йому виповнилося 50 років і він набув право на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), оскільки є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС. Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні пенсії, обґрунтовану відсутністю відомостей про дні виїзду в зону відчуження, населенні пункти та тим, що неповністю вказано ім`я, по-батькові заявника, просить суд визнати не чинним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі від 19.06.2015 № 7 щодо відмови йому у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ з дня виникнення права на пенсію 17.06.2015 та вчинити дії по виплаті нарахованих сум.

Відповідач направив до суду заперечення в якому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що архівну довідку, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони від 07.03.2014 № 179/1/2583 про період виконуваних заявником робіт в зоні відчуження неможливо взяти до уваги, оскільки у ній відсутні дні виїзду в зону відчуження, населені пункти, а також не повністю вказане прізвище, ім`я та по батькові заявника. Інших документів які могли б підтвердити участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем не надано (а.с. 28-29).

В судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та позивач зазначив, що брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до у червні-серпні 1986 року. Місцем дислокації військової частини було с. Оране, але вони також здійснювали виїзди в 10-кілометрову зону по чотири дні на тиждень, зокрема в червні в м. Прип`ять 5 разів, а тому села Копач, Засілля, Городище. Крім цього, були виїзду у 5-кілометрову зону від м. Чорнобиля, але звідти від`їжджали дуже швидко. Він працював водієм та возив офіцера і дозиметриста, яким допомагав. Останні змінювалися через 5-10 днів через велику зараженість.
Представник відповідача заперечує проти позову з підстав викладених у запереченні та вказала, що в рішенні пенсійного органу № 7 від 19.06.2015 помилково вказана архівна довідка від 07.03.2014 № 179/1/2583 та мається на увазі дублікат від 06.03.2014 № 51/1/15793.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.03.1993 (а.с.6).

З наданого позивачем паспорту серії НОМЕР_2 виданого Машівським РВ УМВС України в Полтавській області 13 жовтня 1997 року вбачається, що він народився 17 червня 1965, тобто 17.06.2015 досяг 50-річного віку (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно-забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсійний вік скорочується на 10 років.

При цьому, згідно з частиною 3 цієї статті, призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до ст. 65 цього Закону, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Згідно з вимогами зазначеного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається також посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС; довідка про періоди перебування в зоні відчуження за ф. 122.

Відповідно до п.п. «ґ`п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 року; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

З наданих позивачем доказів видно, що в період з 06.06.1986 по 02.08.1986 року він виконував завдання Уряду по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_3 , що убачається з копії військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с.13) та підтверджується довідками, виданими Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 20.02.2014 (дублікат) № 368/02-03 та № 14 від 22.09.1997 в яких зазначено, що він в складі ВЧ 22457 брав участь у ліквідації наслідків з 06.06.1986 по 03.08.1986 та отримував добові 3, 50. Накази про виїзди на роботу не збереглися по причині великої зараженості (а.с. 15-16).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він спільно з позивачем в одній військовій частині з 08.05.1986 брав участь по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Безпосередньо він працював дозиметристом, а позивач водієм і спільно виїжджали для проведення замірів у червні 1986 р. приблизно 5 разів у м. Прип`ять, с. Терехов, яка знаходиться в 10-кілометровій зоні десь 4 рази. Оскільки він, крім цього, є інвалідом 3 групи йому десь в кінці 90-х років призначена чорнобильська пенсія, він подавав аналогічні довідки і питань не виникало.

Свідок ОСОБА_3 показав, що також з 08.05.1986 в одній з позивачем частині брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і також як і позивач працював водієм. Хоча вони і їздили окремими машинами, але так траплялося, що інколи спільно виїжджали в одне місце, зокрема десь у червні 1986 5 разів у м. Прип`ять та 5 разів в с. Терешове. З 2014 року він отримує Чорнобильську пенсію, але на підставі судового рішення, оскільки були саме такі проблеми як і в позивача.

З наданих суду документів свідків вбачається, що вони дійсно, як і позивач брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС також у ВЧ НОМЕР_3 , але з 08.05.1986, зокрема свідок ОСОБА_4 по 25.07.1986, а Бреус по 29.07.1986 (а.с. 33-39).

Таким чином у суду немає підстав сумніватися у показаннях цих свідків і таких доказів суду не надано.

В той час як видно з довідок Полтавського АТП «Укрбургаз» № 71 від 15.02.1993 та Полтавського управління технологічного транспорту і спецтехніки № 145 від 26.03.1998 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах «Чорнобиль» за період з 06.06.1986 по 02.08.1986 року по місцю роботи виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2 в сумі 765, 20 крб відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7(а.с.17-18).

Пунктом 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, установлено, «что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».

Таким чином, з наведеної норми та з огляду на виплату позивачу зарплати у кратному розмірі з коефіцієнтом 2 видно, що він був зайнятий на роботах в першій зоні небезпеки.

Крім цього, діючим на той час Печерським райкомом ЛКСМ позивач був нагороджений знаком «Корчагинская вахта» за мужність, героїзм та успіхи в змаганнях по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19).

В судовому засіданні позивач зазначив,що вказану грамоту отримав десь в середині липня 1986 року.

Натомість управління Пенсійного фонду України в Машівському районі рішенням № 7 від 19.06.2015 відмовило позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, мотивуючи тим, що архівну довідку, видану Галузевим державним архівом міністерства оборони № 179/1/2583 від 07.03.2014 за період з 06.06.1986 по 03.08.1986 неможливо взяти до уваги, оскільки вона не містить відомостей про дні виїзду в зону відчуження та населені пункти, неповністю вказано прізвище, ім`я та по батькові заявника. Інших документів які могли б підтвердити участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем не надано (а.с. 10-12).

З урахуванням вищевикладеного та визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд вважає що права позивача підлягають захисту.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, подані ним документи не викликають сумнівів його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 06.06 по 02.08.1986, про це свідчать досліджені в судовому засіданні документи, підтверджено показаннями свідків, яким вже призначено такий вид пенсії та які підтвердили виїзди позивача на роботу у червні 1986 року в зону відчуження більше 1 разу, а тому відмова відповідача є незаконною та необґрунтованою, а відтак суд приходить до висновку, що її слід визнати нечинною, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

В той час оскільки суд визнав оспорюване рішення нечинним, внаслідок чого воно втрачає свою силу, а відтак позов про скасування даного рішення задоволенню не підлягає, оскільки фактично дублює першу вимогу.

Одночасно слід зазначити, що той факт, що документи про виїзди позивача на роботи в зону ЧАЕС знищені по причині великої зараженості, не свідчать про те, що позивач не виїжджав у зону відчуження та не може бути підставою для відмови в позові.

Разом з тим, оскільки позивач досяг 50-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому суд приходить до висновку, що позов в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу підлягає задоволенню з 18.06.2015, тобто з наступного дня після досягнення позивачем 50-річного віку необхідного для призначення пенсії.

При цьому не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії по виплаті нарахованих сум пенсії, оскільки ці дії є обов`язком пенсійного органу після призначення пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-14, 17, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку задоволити частково.

Визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області № 7 від 19.06.2015 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 червня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні в той же строк з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Постанови виготовлено та підписано 17 липня 2015 року

Суддя: