Справа № 550/483/15-а
Суддя: Лисенко В. М.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/483/15-а
Провадження № 2-а/550/17/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2015 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Лисенка В.М.

за участю секретаря Бондаренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області про визнання неправомірною відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги,-

встановив:

22 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області (далі УПФ) про визнання неправомірною відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги, мотивуючи його тим, що листом УПФ відмовлено їй у призначенні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення і підставою цьому стало не зарахування відповідачем до страхового стажу, який дає право на призначення такої допомоги, період її роботи на посаді вихователя дошкільного навчального закладу, який відносився до колективної форми власності. Тому просить суд визнати неправомірною відмову УПФ у призначенні і виплаті грошової допомоги їй відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Представник УПФ в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмові заперечення на адміністративний позов та клопотання про розгляд справи без представника, в якому просить розглянути справу по суті у її відсутності, позовні вимоги не визнала, оскільки період роботи вихователькою з 19.03.1984 р. по 01.11.1991 р. у колгоспних дошкільних навчальних закладах до спеціального стажу не зараховується у звязку із тим, що вказані дошкільні навчальні заклади відносились до колективної форми власності.

Згідно ч.3 ст. 168 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.06.2014 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію за віком. При обчисленні розміру пенсії до уваги взято страховий стаж тривалістю 37 років 5 місяців 28 днів.

Також встановлено, що позивачка на посаді завідуючої дитячим садком та вихователя у колгоспі ім. Калініна працювала з 07.01.1982р. по 18.03.1984р., що підтверджується архівними витягами Чутівської РДА від 08.07.2014 № 01-12/с-85, 08.07.2014 № 01-12/с-86, 08.07.2014 № 01-12/с-87 (а.с. 12-14).

Стаж роботи в колгоспі ім. Калініна з 1982р. по 1984р. також підтверджується архівною довідкою від 10.07.2014 № 01-8/377 та довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 10.07.2014 № 01-8/378, виданих Чутівським районним трудовим архівом Полтавської області (а.с. 15-16).

Окрім того, згідно записів в трудовій книжці, довідок ПСП «Обрій» № 120 від 10.07.2014 та № 91 від 05.06.2014, архівних витягів Архівного відділу Чутівської РДА № 01-12/С-61 від 12.06.2015, № 01-12/С-62 від 12.06.2015, № 01-12/С-63 від 12.06.2015 позивачка працювала в колгоспі ім. Кірова Чутівського району з 19.03.1984р. по 01.11. 1991р. вихователем дитсадка (а.с. 17-21).

З 13.11.1991 по 05.06.2014 вона працювала вихователем дошкільного навчального закладу «Світанок» в смт. Чутове, що підтверджується копією розпорядження № 127248 від 08.06.2015 року УПФ (а.с. 34-38).

Таким чином, загальний стаж роботи, який дає право працівникам освіти на пенсію за вислугу років, враховуючи роботу на посаді виховательки в дитячому садку колгоспу ім. Кірова Чутівського району з 19.03.1984р. по 01.11.1991р. в позивачки складає більше 30 років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Вказані посади працівників освіти, а саме вихователя дитячих навчальних закладів та методиста районного відділу освіти, передбачені ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і сільського господарства» ( із змінами і доповненнями, внесеними ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972 №593; Постановою ЦК КПРС, ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 12.04.1984 №313) та постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, як такі, що надають право на призначення пенсії за вислугою років.

У травні 2015 року позивачка в порядку, передбаченому ст. 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернулася до УПФ із заявою про призначення грошової допомоги, на що отримала відмову (а.с. 22-23).

Листом-відповіддю № 06/С-02 від 26.05.2015 року відповідач відмовив у призначенні і виплаті грошової допомоги ОСОБА_1, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення, мотивуючи це тим, що у позивачки не має 30 років спеціального стажу, оскільки період роботи вихователькою у колгоспному дошкільному навчальному закладі, а саме дитячому садку колгоспу ім. Кірова з 19.03.1984р. по 01.11.1991р. (7 років 7 місяців 13 днів), до спеціального стажу не зараховується у зв'язку із тим, що даний дошкільний навчальний заклад відносився до колективної форми власності, тоді як правом на отримання допомоги користуються лише працівники освіти державної і комунальної форм власності (а.с. 24-25).

Суд вважає, що дії УПФ щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні і виплаті грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства.

Так, статтею 29 Закону України «Про освіту» передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно ст. 5 Закону України «Про дошкільну освіту», систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Відповідно до ст. 55 п. «е» право на пенсію за вислугу років виникає у відповідних працівників за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (зокрема, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

«Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота, яких дає право на пенсію за вислугу років» був затверджений ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, зі змінами внесеними згідно ОСОБА_4 КМУ від 26.09.2002 року №1436, від 17.11.2004 року №1567, від 17.12.2012 року №1181, де відповідно примітки 2 цього переліку робота за фахом: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи в дошкільних навчальних закладах всіх типів незалежно від форм власності або відомчої приналежності дає право на пенсію, а згідно п.3 примітки робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачені, зокрема посади завідуючих, вихователів-методистів, вихователів, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів в дошкільних навчальних закладах всіх типів.

Вказані посади працівників освіти, а саме вихователя в дитячих навчальних закладах та методиста районного відділу освіти, передбачені ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і сільського господарства" ( із змінами і доповненнями, внесеними ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972 №593; Постановою ЦК КПРС, ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 12.04.1984 №313).

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого ОСОБА_4 КМУ від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ, зокрема, освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим ОСОБА_4 КМУ від 04.11.1993 р. №909.

Надаючи правову оцінку діям УПФ, суд зауважує, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст. 1, 3, частиною 2 ст.6, ст. 8, частиною 2 ст. 19, ст.ст. 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивачка працювала на посаді фармацевта, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання пенсії за вислугу років. Наділивши такого спеціаліста зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які працювали на даній посаді. Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити її соціальний захист. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя та завідуючої з 19.03.1984р. по 01.11.1991р. безпідставно не був зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення.

За таких обставин, станом на момент звернення із заявою про призначення і виплату грошової допомоги (18.05.2015 року), стаж роботи ОСОБА_1 у закладах освіти, на посадах виховательки та завідуючої, перевищив 30 років, а тому відповідач зобов'язаний був призначити їй грошову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,122,159,160,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області про визнання неправомірною відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги, задовольнити.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області у призначенні і виплаті грошової допомоги ОСОБА_1, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чутівському районі Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні 08 копійок) судових витрат.

ОСОБА_4 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чутівський районний суд Полтавської області з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17 липня 2015 року.

Головуючий