Справа № 806/2434/15
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Житомир справа № 806/2434/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача Згурської О.Л., представника відповідача Мартинюка Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірним та зобов`язання надати відпустку по догляду за дитиною,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у наданні позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею вісімнадцятирічного віку - неправомірним;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати позивачу відпустку по догляду за дитиною - ОСОБА_2 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач перебуває на військовій службі. Крім того, має на утриманні двоє дітей - інвалідів, котрі за своїм станом здоров`я потребують домашнього догляду. В 2015 році ОСОБА_1 на адресу відповідача подала рапорт про надання відпустки по догляду за донькою Єлизаветою, яка є дитиною-інвалідом підгрупи "А", до досягнення нею вісімнадцятирічного віку. Однак, за результатами розгляду у наданні відпустки було відмовлено, посилаючись на особливий період в країні. Позивач вважає дане рішення неправомірним та таким, що порушує її права.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.24-25), пояснивши, що на сьогоднішній день в країні триває особливий період, а даний вид відпустки військовослужбовцям надається лише в мирний час.

Суд, дослідивши матеріали справи та пояснення представників сторін, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що позивач перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 смт. Озерне Житомирської області та має військове звання - прапорщик (а.с. 8).

Від шлюбу ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 9) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10). Згідно медичного висновку № 70 від 05.09.2013 року ОСОБА_2 встановлено категорію "дитина - інвалід підгрупи А" (а.с14).

Позивач 24.06.2015 року подала командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт, яким просила надати відпустку по догляду за дитиною Єлизаветою (2002 р.н.) на підставі п.3 ст. 25 Закону України "Про відпустки" (а.с. 18).

В наданні відпустки їй було відмовлено.

Листом Міністерства оборони України від 22.06.2015 року № 175/35/267/322 командиру в/ч НОМЕР_1 було роз`яснено, що надання відпустки прапорщику ОСОБА_4 суперечить чинному законодавству (а.с. 19).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про відпустки" відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - не більш як до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а якщо дитині встановлено категорію "дитина-інвалід підгрупи А" - до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку.

Згідно з ч. 8 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 17 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами та доповненнями від 04.07.2014 року N 1589-VII та від 15.01.2015 року N 116-VIII) в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Крім того ч. 18 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами та доповненнями від 04.07.2014 року N 1589-VII та від 15.01.2015 року N 116-VIII) встановлено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Також, відповідно до ч. 19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами та доповненнями від 04.07.2014 року N 1589-VII та від 15.01.2015 року N 116-VIII) надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Пунктом 4 частиною 1 статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію" і діє по цей час.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. "ґ" ч. 8 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через такі сімейні обставини або інші поважні причини як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

Враховуючи наведене суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 15 липня 2015 р.