Справа № 2-а-1638/11
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1638/11 року
№ провадження 6-а/738/8/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1

з участю секpетаpя Костюка І.А.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернігівської області подання подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення суду

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якому ставиться питання про зміну способу і порядку виконання постанови по справі №2-а-1638/2011, шляхом стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Менської РДА на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену суму грошової допомоги в розмірі 3462,00 грн..

Подання мотивовано тим, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», судові рішення у справах, повязаних з соціальними виплатами, які мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлюють їх виконання без зміни його способу. Посилаючись на те, що ст. 263 КАСУ не передбачає виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, підставою є обставини, що роблять виконання судових рішень неможливими. Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобовязального характеру, унеможливлюють їх виконання, така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення. У даній категорії справ зміна способу та порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення цих виплат, і така заміна можлива у разі виконання боржником зобовязальної частини рішення про нарахування соціальних виплат. У випадку зміни способу та порядку постанова суду буде гарантовано виконана.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили справу розглянути справу без їх участі, що згідно частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Представник Управління соціального захисту Менської райдержадміністрації в письмових запереченнях просить відмовити в задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду, посилаючись на те, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку такого державного органу, а у разі відсутності у державного органу таких бюджетних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Проте витрати, повязані з виконанням судових рішень, відсутні в бюджетних призначеннях, додаткових асигнувань на рахунки Управління соціального захисту населення не надходило, до того ж кошторисом Управління видатки не передбачені.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановою Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2012 року, зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_3, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.13,14, 22).

На виконання даної постанови суду 22 листопада 2012 року Менським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист №2-а-1638/2011.

08 січня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-1638/2011 від 22 листопада 2012 року та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду в строк до 15 січня 2013 року.

Як вбачається з повідомлення Управління соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації від 11 червня 2013 року, Управління соціального захисту населення Менської райдержадміністрації здійснило перерахунок та нарахування ОСОБА_3, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з урахуванням сум, виплачених раніше і згідно з розпорядженням сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік становить 3462,00 грн. Проте, виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_3 вказаної суми не можливе як добровільно, так і в інший спосіб, через відсутність коштів на рахунку та недостатнім фінансуванням з державного бюджету.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії ( п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України ).

При вирішенні справ, повязаних із соціальними виплатами, суди приймають рішення про зобовязання органу, що проводить виплату пенсій, провести перерахунок та виплату пенсії.

Аналіз резолютивної частини постанови Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2011 року та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, який видав виконавчий документ, із поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою підставою є неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення обєкта стягнення або з інших причин.

У даній справі заявник зазначає, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Крім того, зі змісту подання вбачається, що державний виконавець фактично просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції, та вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, які не були предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя:ОСОБА_1