Справа № 804/5519/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 р. Справа № 804/5519/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровської міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -
У квітні 2015 року Дніпропетровська міська рада (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі відповідача) в якому просить:
- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконав рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення штрафу на Дніпропетровську міську раду у розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. за невиконання вимог виконавчого листа у справі №200/798/14-а від 26.01.2015 виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська неправомірними;
- визнати протиправною та скасувати повністю постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 24.03.2015 року ВП 46344773 щодо накладення штрафу на Дніпропетровську міську раду у розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. за невиконання вимог виконавчого листа у справі №200/798/14-а від 26.01.2015 р., виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська без поважних причин з дати її прийняття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем всупереч вимогам діючого законодавства та підлягає скасуванню, оскільки Дніпропетровською міською радою вжито всі можливі заходи щодо недопущення накладення штрафу та відповідальності за невиконання судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року поновлено Дніпропетровській міській раді строк звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Представник позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі, просила розглянути справу у порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала письмові заперечення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/798/14-а зобовязано Дніпропетровську міську раду та виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у встановленому законом порядку інше житло, яке відповідає вимога, що ставляться до житлових приміщень згідно ст. 50 Житлового кодексу України.
Вказане рішення набрало законної сили 25.12.2014 року та на його виконання Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 26.01.2015 року видано виконавчий лист № 200/798/14-а.
Судом встановлено, що Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа за № 200/798/14-а, виданого 26.01.2015 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 06.02.2015 р. (ВП № 46338065).
У зазначеній постанові боржнику установлено строк для добровільного виконання рішення до 13.02.2015 року.
Судом встановлено, що копію даної постанови боржник отримав 10.02.2015 року.
У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. за № 606-XIV (далі - Закон України № 606-XIV) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Згідно ст. 25 вказаного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Статтею 75 Закону України № 606-XIV встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.
Також, судом встановлено що листами від 16.03.2015 року за вх. №№7/11-390, 7/11-391, 7/11-392, 7/11-393, 7/11-394, 7/11-395 та від 17.03.2015 за вх. №№7/11-408, 7/11-409 позивач повідомляв державного виконавця про те, що з метою виконання рішення суду буде проведено нараду за участю посадових осіб виконавчих органів Дніпропетровської міської ради та просив відкласти провадження виконавчих дій, оскільки у звязку зі зміною керівництва ускладнюється виконання рішень.
Так, 26.03.2015 року департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради була проведена нарада стосовно вирішення питання виконання рішення суду, а саме постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі № 200/798/14а, відповідно до якої, зобов'язано Дніпропетровську міську раду та виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у встановленому законодавством порядку інше житло, яке відповідає вимогам, що ставляться до житлових приміщень згідно ст. 50 Житлового кодексу України, про що листом від 06.04.2015 року за вх. №7/11-543 повідомлено державного виконавця.
Також, вказаним листом державного виконавця проінформовано про те, що 16.02.2015 р. ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 року у справі №200/798/14а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітнього ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12.
Крім того, позивач зазначив, що на даний час розглянути питання надання родині ОСОБА_9 житла, згідно ст. 50 Житлового кодексу України, як це вказано у постанові, не має правових підстав, оскільки у складі родини відбулися зміни.
Таким чином, позивач неодноразово повідомляв відповідача про наявність обставин, які, на його думку, ускладнюють виконання рішення.
Проте, суд звертає увагу на те, що таке інформування відбулось вже після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на позивача за невиконання виконавчого документу, а саме 26.03.2015 року, тому не могло та не вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення.
Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що зміна складу сімї стала підставою для вчасного розгляду питання надання родині ОСОБА_9 житла, оскільки це не є належною підставою для невиконання рішення суду.
У відповідності до ст. 36 Закону України №606-XIV за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання.
Суд звертає увагу, що сторонами не надано доказів того, що державний виконавець чи сторони виконавчого провадження зверталися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із подання або заявами про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
Відповідно до положень ст. 5 Закону України № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Таким чином, на час складання державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу рішення суду боржником виконано не було.
Згідно ст. 89 Закону України № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Судом встановлено, що 24.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на позивача (боржника) штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання вимог виконавчого листа у справі №200/798/14-а від 26.01.2015 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, без поважних причин.
Статтею 11 Закону України № 606-XIV врегульовано обов'язки і права державних виконавців. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Абзацом 13 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону передбачено право державного виконавця накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно приписів ст.75 Закону України № 606-XIV у разі невиконання вимог вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.
Судом встановлено, що підставою для накладення штрафу стало невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили, у встановлений державним виконавцем строк.
Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Частиною 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суд звертає увагу на те, що у справі «Жовнер проти України» (Case of Zhovner v. Ukraine) Європейський суд з прав людини констатував, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, позивачем у позовній заяві не наведені обставини, які б могли свідчити про обґрунтованість позовних вимог, оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена з дотриманням вимог закону, а тому не може бути скасована судом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, штраф на позивача накладено в порядку і розмірах.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровської міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови- відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1