Справа № 2а-44/10
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/800/24504/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, яка є законним представником ОСОБА_5, на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 4 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка є законним представником ОСОБА_5, до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області, третя особа ОСОБА_6, законним представником якого є ОСОБА_7, про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Уточнивши позовні вимоги, просила визнати неправомірними бездіяльність відповідача щодо розгляду її заяви від 13 листопада 2007 року, відмову у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_5, зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_5 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 13 листопада 2007 року.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 4 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_5 не може бути призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника, оскільки ОСОБА_4 не було надано до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області документів, які свідчать, що батьком її дитини є померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, та що при наявності рішення суду про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_5 матиме право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів як першої, так і апеляційної інстанцій не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Всупереч вищезазначених вимог законів суди як першої, так і апеляційної інстанцій не з'ясували, яке рішення, дії чи бездіяльність відповідача оскаржує позивачка у судовому порядку, а відтак належним чином не з'ясували позовних вимог (ч. 2 ст. 11 КАС України).

Зазначивши у судових рішеннях, що позивачкою оскаржується відмова відповідача у призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника, суди не врахували, що така відмова в матеріалах справи відсутня, а лист управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області (а.с. 6) не є відмовою у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника у розумінні Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (з подальшими змінами), та не з'ясували, коли саме та які документи були подані ОСОБА_4 до відповідача, а відтак не з'ясували чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість, суди досліджували обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, підмінили собою компетенцію відповідного органу, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України, та в свою чергу призвело до передчасного та неправильного вирішення спору.

Крім того, суди не розглянули усіх позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, оскільки нею були заявлені вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 13 листопада 2007 року про призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_5

За правилами статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли в порушення вимог ст. 11, 159, 161, 162 КАС України суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, неповно з'ясував обставини справи, не вирішив усіх позовних вимог, тобто порушив норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка є законним представником ОСОБА_5, задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 4 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк