Справа № 521/18177/14-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 521/18177/14-а

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновський районний суд м. Одеси від 28 травня 2015р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи: Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси про визнання дій протиправними, скасування постанови та визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи: Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси в якому просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3, щодо закінчення виконавчого провадження №41495051 від 11.02.2014р. з примусового виконання виконавчого листа №1519/2а-5159/11, виданого Малиновським районним судом м.Одеси та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №41495051 від 11.02.2014р. з примусового виконання виконавчого листа №1519/2а-5159/11, виданого Малиновським районним судом м.Одеси.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області знаходився на виконанні виконавчий лист по справі №1519/2а-5159/11, виданий Малиновським районним судом м.Одеси від 25.12.2013р. щодо зобовязання УПФУ у Малиновському районі м.Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на 30% мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 07.03.2011р. по 22.07.2011р. включно.

16.08.2011р. ОСОБА_4 померла. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2013р. замінено сторону виконавчого провадження на належного правонаступника ОСОБА_2

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1519/2а-5159/11 закінчено, у звязку із тим, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в УПФУ.

Позивачка зазначає, що відсутність перебування її на обліку в УПФУ не може бути підставою для ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження. Такі дії відповідача порушують її законні права та інтереси, а тому посилаючись на зазначені обставини позивач просить позов задовольнити.

Постановою Малиновський районний суд м. Одеси від 28 травня 2015р. у задавлені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги та скасування постанови з ухваленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що спадкові права на отримання державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», на правонаступника не розповсюджуються. Таким чином, державний виконавець ухвалюючи постанову про закінчення виконавчого провадження діяв в межах ЗУ «Про виконавче провадження» і порушень законодавства не допустив.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного зясування усіх обставин по справі, належної оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.198КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення позову.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 14.10.2011р., залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2013р., позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновську районі м.Одеси задоволені частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновську районі м.Одеси, щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_4 щомісячної державної соціальної допомоги в період з 07.03.2011р. по 22.07.2011р. включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірною та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на 30% мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 07.03.2011р. по 22.07.2011р. включно. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.9-11).

16.08.2011р. ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2013р. замінено сторону виконавчого провадження на належного правонаступника ОСОБА_2М.(а.с.8).

25.12.2013р. Малиновським районним судом м.Одеси виданий виконавчий лист, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду. В свою чергу, боржник повідомив державного виконавця, що рішення суду виконати не може, оскільки скаржниця не перебуває на обліку у пенсійному фонді та виконання рішення не може бути проведене без участі боржника.

Постановою від 11.02.2014р. ВП №41495051 державним виконавцем виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1519/2а-5159/11 закінчено (а.с.6).

Вирішуючи питання щодо законності дій державного виконавця стосовно закінчення виконавчого провадження, судова колегія виходить з наступного.

Згідно положень ст.1227ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.12.2013р., яка ніким не оскаржена та набрала законної сили, замінено сторону виконавчого провадження на належного правонаступника ОСОБА_2М.(а.с.8).

В запереченнях на адміністративний позов УПФУ зазначає, що, боржником на виконання постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 14.10.2011р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4, але не виплачено у звязку із відсутністю фінансування з Державного бюджету (а.с.11-13).

Посилання суду першої інстанції на ст.1219ЦК України, якою передбачено, що особисті немайнові права та права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини в даному випадку не може бути застосовано, оскільки наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сімї, бажаючих їх отримати. В такому разі ст.1227 ЦК України встановлює, що право вимагати виплати таких сум входить до складу спадщини.

Пунктом 11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо.

Відповідно до ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження», якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст.89 цього Закону.

За правилами ст.5,6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії та використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Судова колегія вважає, що державним виконавцем не були у повній мірі вжиті заходи примусового виконання рішення суду.

Так, згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналізуючи наведені норми законодавства, судова колегія вважає, що відсутність фінансування УПФУ не може впливати на виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обовязковим для виконання для всіх органів, підприємств, установ та організацій і підлягає виконанню на всій території України, а відтак не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Більш того, посилання УПФУ на те, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в пенсійному фонді, також не може розцінюватися державним виконавцем, як підстава для закінчення виконавчого провадження, оскільки діючим законодавством України взагалі не передбачено, що виплати пенсійним фондом здійснюються виключно фізичним особам, які перебувають у такого фонду на обліку.

Таким чином, судова колегія вважає, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено право державного виконавця вирішувати питання про законність визначення стягувача у виконавчому провадженні, а тому дії старшого державного виконавця Булахевіч С.В. при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження неможливо вважати законними. А відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судове рішення не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.198,202,207КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Малиновський районний суд м. Одеси від 28 травня 2015р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо закінчення виконавчого провадження №41495051 від 11.02.2014р. про примусове виконання виконавчого документу №1519/2а-5159/11 виданого Малиновським районним судом м.Одеси.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження №41495051 від 11.02.2014р. про примусове виконання виконавчого документу №1519/2а-5159/11 виданого Малиновським районним судом м.Одеси.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо примусове виконання виконавчого документу №1519/2а-5159/11 виданого Малиновським районним судом м.Одеси.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді:

ОСОБА_5

ОСОБА_1