Справа № 804/5042/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. справа № 804/5042/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року, -

ВСТАНОВИВ :

08.04.2015 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі ДФІ в Дніпропетровській області, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 26.05.2015 року, просить суд:

- визнати незаконними дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу від 08.12.2014 року № 2а/0470/5284/11;

- скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року (а.с.18-21).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою виконання рішення у справі № 2а/0470/5284/11 позивач звернувся до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з письмовою заявою та виконавчим листом, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.02.2015 року у адміністративній справі № 2а/0470/5284/11. Проте постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.03.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що виконавчий лист по справі 2а/0470/5284/11 містить всі необхідні реквізити для виконавчого документу, а тому постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).

У судове засідання 09.06.2015 року прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що оскільки у виконавчому листі не зазначено які безпосередньо дії повинен державний виконавець зобовязати вчинити боржника, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, отже постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року за виконавчим листом від 24.02.2015 року у адміністративній справі № 2а/0470/5284/11 є такою, що винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року по справі № 2а/0470/5284/11 адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про зобовязання виконати вимогу на суму 29633,59 грн. задоволено, зобов'язано Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради виконати вимогу від 15.02.2011 року № 25/372 на суму 29633,59 грн.

Зазначена постанова набрала законної сили 16.01.2015 року та 24.02.2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 2а/0470/5284/11 видано виконавчий лист.

Державна фінансова інспекцієя в Дніпропетровській області звернулась до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою від 25.02.2015 року № 04-25-05-15/1392 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа.

За розглядом вказаної заяви державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області за виконавчим провадженням № 46765241 прийнято постанову 09.03.2015 року якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що у даному виконавчому документі не визначено, які безпосередньо дії повинен державний виконавець зобовязати вчинити боржника.

Досліджуючи правомірність прийняття оскаржуваної постанови та наявність вказаної підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен перевірити, чи діяв суб'єкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку встановлені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 даного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону закріплено обов'язок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 11 Закону вказано, що на державного виконавця, покладено, зокрема, обов'язок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 17 Закону встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Органами державної виконавчої служби підлягають виконанню, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів та рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до пунктів 1-6 частини 1 статті 18 Закону, у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В силу частини 1 статті 26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

При цьому у відповідності до частини 1 статті 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно частини 1 статті 32 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В даному випадку рішенням по справі № 2а/0470/5284/11 було зобов'язано Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради виконати вимогу від 15.02.2011 року № 25/372 на суму 29633,59 грн., що не суперечить вимогам частини 1 статті 32 наведеного Закону.

Тобто, чітко визначено які дії зобов'язального характеру мають бути вчинені, що відповідає принципу примусовості виконання рішення суду державною виконавчою службою.

Норми статті 75 Закону встановлюють загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та не містить обставин, що виключають здійснення такого виконавчого провадження.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 34 Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Судом встановлено, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено тих обставин, на які посилається державний виконавець у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року, а саме: «у даному виконавчому документі не визначено, які безпосередньо дії повинен державний виконавець зобовязати вчинити боржника».

Виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 року у адміністративній справі № 2а/0470/5284/11 повністю відповідає вимогам, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо оформлення виконавчого документу, а саме: містить всі необхідні реквізити, передбачені пунктами 1-6 частини 1 статті 18 цього Закону.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у відповідача не було передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, а відтак постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року ВП № 46765241 винесена управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області є протиправною, прийнята з порушенням норм діючого законодавства України, які регулюють процесуальні питання пов'язані з виконанням судових рішень.

Крім того, суд звертає увагу на те, що застосування статті 26 Закону тягне за собою неможливість подальшого звернення виконавчого листа, що є порушенням прав Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області як стягувача та унеможливлює виконання рішень, що підлягають виконанню.

Позовна вимога щодо визнання дій посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу від 08.12.2014 року № 2а/0470/5284/11 незаконними, залишається судом без задоволення з огляду на таке.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження. Саме вони мають вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної особи прав (чи інтересів).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи положення статті 124 Конституції України щодо обов'язковості до виконання на всій території України судових рішень, ухвалених судами іменем України, суд вважає за необхідне скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року ВП № 46765241, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об'єкту порушеного права і, на думку суду, у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 09 червня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 15 червня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.03.2015 року ВП № 46765241.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 15 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3