Справа № 826/15152/13-а
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2013-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкриття провадження в адміністративній справі

26 вересня 2013 року № 826/15152/13-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковальський М.Р.
про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Начальника Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд: визнати протиправними дії начальника ДВС Печерського РУЮ в м. Києві Ковальського Максима Романовича щодо не направлення виконавчого документу до суду, яким було видано в/лист; зобов'язати начальника ДВС Печерського РУЮ в м. Києві Ковальського Максима Романовича роз'яснити порядок виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника; постанову від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 38080741 призупинити; постанову від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 3501400 призупинити.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову та матеріалів доданих до нього, позивач просить суд призупинити дію постанов Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, які винесені в межах виконавчих проваджень № 38080741 та № 35010400 по виконанню виконавчих листів, виданих Автозаводським районним судом міста Кременчука в межах цивільних справ № 2-2904/02 та № 2-598/10 відповідно.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина перша статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В свою чергу, частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 4 статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За загальним правилом, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

У розумінні статті 8 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому, до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що в межах виконавчого провадження позивач є Боржником, тобто стороною виконавчого провадження, оскільки за виконавчими листами Автозаводського районного суду міста Кременчука визначено порядок стягнення аліментів з ОСОБА_1.

Таким чином, з огляду на те, що позивач, як боржник, є стороною виконавчого провадження та що спірні дії та рішення мали місце під час виконання рішення, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, та в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів Автозаводського районного суду міста Кременчука, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Начальника Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві про призупинення постанов від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 38080741 та від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 3501400 не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про призупинення постанов від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 38080741 та від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 3501400 та роз'яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати Автозаводському районному суду міста Кременчука за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 109, статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог до Начальника Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві про призупинення постанов від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 38080741 та від 04 вересня 2013 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника по ВП № 3501400.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник