Справа № 819/168/14-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/168/14-a

12 лютого 2014 року

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Стасюк А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом прокурора Борщівського району Тернопільської області до Борщівської районної ради Тернопільської області про визнання дій протиправними, суд

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Борщівського району Тернопільської області (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Борщівської районної ради Тернопільської області (далі відповідач) про визнання дій протиправними.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що прокуратурою Борщівського району Тернопільської області проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів в Борщівській районній раді Тернопільської області. Так, у ході перевірки встановлено, що відповідачем 30 січня 2014 року на позачерговому засіданні сесії Борщівської районної ради прийнято ряд рішень, а саме: «Про визнання ОСОБА_2 України, як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України», «Про утворення Загону народної самооборони Борщівської районної ради» та «Про утворення виконкому Борщівської районної ради». На думку прокурора, вищенаведені рішення не узгоджується з положеннями Конституції України та нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки, приймаючи дані рішення, районна рада вийшла за межі повноважень, наданих органам місцевого самоврядування. Прокурором, зокрема, зазначено, що Борщівська районна рада при винесенні на розгляд засідання сесії ради 30 січня 2014 року окремих питань вийшла за межі наданих їй чинним законодавством повноважень, передбачених ст. 43 вищезазначеного закону, з порушенням вимог інших законодавчих актів, якими врегульовано відносини, з яких прийнято рішення сесії. Тим самим, Борщівська районна рада порушила вимоги ст.19 Конституції України. Відтак, позивач просить визнати протиправними дії Борщівської районної ради по прийняттю позачерговою двадцять девятою сесією Борщівської районної ради шостого скликання рішень від 30.01.2014 року з питань не віднесених до її компетенції, а саме: «Про визнання ОСОБА_2 України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України», «Про утворення Загону народної самооборони Борщівської районної ради» та «Про утворення виконкому Борщівської районної ради».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, заперечень проти позову не надавали. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Відтак, наявні підстави для розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокуратурою Борщівського району Тернопільської області 28 січня 2014 року винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Борщівської районної ради Тернопільської області (а.с.6).

Судом встановлено, що згідно розпорядження голови Борщівської районної ради від 27.01.2014 року №5 скликати позачергове пленарне засідання двадцять девятої сесії Борщівської районної ради 30.01.2014 року та на розгляд сесії винести наступні питання: «Про визнання ОСОБА_2 України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України», «Про утворення Загону народної самооборони Борщівської районної ради» та «Про утворення виконкому Борщівської районної ради».

За наслідками виявлених під час перевірки порушень закону, без внесення подання, прокурор Борщівського району Тернопільської області звернувся до суду щодо визнання протиправними дій Борщівської районної ради по прийняттю рішень від 30.01.2014 року з питань не віднесених до її компетенції.

Що стосується повноважень позивача на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним дій, рішень чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною вимогою, прокурор діє як посадова особа органу державної влади та набуває статусу позивача.

Щодо правомірності дій Борщівської районної ради Тернопільської області, які оскаржуються суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон 280/97-ВР), із змінами та доповненнями на час розгляду справи.

Статтею 5 Закону 280/97-ВР визначено, що в систему місцевого самоврядування, серед інших, входять районні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Главою 4 Закону 280/97-ВР встановлені повноваження районних та обласних рад. Зокрема статтею 43 Закону 280/97-ВР визначено перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях районної чи обласної ради.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)» надано офіційне тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України. Конституційний суд зокрема зазначив, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

З метою встановлення відповідності оспорюваних дій Борщівської районної ради по прийняттю рішень з питань не віднесених до її компетенції вищезазначеному конституційному положенню суд звернеться до аналізу кожного з прийнятих рішень.

Рішення «Про визнання ОСОБА_2 ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України».

Даним рішенням Борщівська районна рада Тернопільської області вирішила:

1. Визнати ОСОБА_2 України органом, уповноваженим представляти інтереси народу України, повноваження на створення якого надані рішенням Всенародних зборів громадян, які відбулися 19 січня 2014 року на Майдані Незалежності у місті Києві.

2. Рекомендувати сільським, селищним, міській радам Борщівського району скликати позачергові сесії відповідних рад для розгляду та вирішення питання щодо визнання ОСОБА_2 України колегіальним органом, уповноваженим представляти інтереси народу України та самостійного виконання делегованих повноважень місцевих органів виконавчої влади.

3. Звернутися до ОСОБА_2 Європи, Європейського Союзу, ОБСЄ та міжнародного співтовариства з проханням допомогти Українському народові зберегти демократичний устрій і не допустити остаточного встановлення в Україні диктатури та узурпації влади Президентом України.

4. Встановити, що на території Борщівського району не можуть проводитися заходи за участю особового складу Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ України, інших правоохоронних органів з використанням спеціальних засобів, зброї та військової техніки спрямовані на обмеження прав громадян на проведення мирних зібрань.

Як вбачається з преамбули вищезазначеного рішення, воно прийняте на підставі ст.5 та розділу ХІ Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реалізуючи право народу України на самовизначення та безпосереднє здійснення влади.

Аналізуючи кожен пункт вищенаведеного рішення та рішення загалом, суд прийшов до переконання про його протиправність виходячи з наступного:

Так, ст.6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Крім того, нормами Основного закону визначено органи, на які покладається реалізація законодавчої, виконавчої та судової функцій.

Суд вважає безпідставним та необґрунтованим посилання у преамбулі прийнятого рішення на ст.5 Конституції України. Так, вказана норма визначає, що народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Проте, цією нормою і передбачено, що ніхто не може узурпувати державну владу.

Крім того, Конституційний суд України своїм рішенням у справі №1-5/2005 за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень частини першої статті 103 Конституції України в контексті положень її статей 5, 156 та за конституційним зверненням окремих громадян дав офіційне тлумачення положень частин другої, третьої, четвертої статті 5 Конституції України (справа про здійснення влади народом). Згідно тлумачення Контстиуційного суду України, положення частини другої статті 5 Конституції України «носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ» треба розуміти так, що в Україні вся влада належить народові. Влада народу є первинною, єдиною і невідчужуваною та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку, визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України.

Положення частини четвертої статті 5 Конституції України «ніхто не може узурпувати державну владу», треба розуміти як заборону захоплення державної влади шляхом насилля або в інший неконституційний чи незаконний спосіб органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, громадянами чи їх обєднаннями.

Згідно вимог ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обовязковим до виконання всіма органами держави та місцевого самоврядування.

Вищенаведене дозволяє суду прийти до висновку, що ні нормами Конституції, ані нормами жодного іншого законодавчого акту не передбачено таку форму (орган) здійснення народовладдя як ОСОБА_2 рада України, а визнання такої органом, уповноваженим представляти інтереси народу України не входить до компетенції Борщівської районної ради та суперечить ч.4 ст.5 Конституції України щодо заборони узурпації державної влади.

Неправомірним є також і п.4 вищезазначеного рішення, оскільки організаційно-правова основа для діяльності Збройних сил України та органів Міністерства внутрішніх справ України (в тому числі обмеження щодо проведення заходів) встановлюється Конституцією України та спеціальними законами України: Закон України «Про збройні сили України» та законом України «Про міліцію» та рядом підзаконних нормативно-правових актів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.39 Конституції України, обмеження щодо реалізації права громадян України на мирні зібрання може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Разом з тим, статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено права районної ради на вирішення зазначеного роду питання, а як зазначено вище такі питання відносяться до компетенції інших органів держаної влади.

З вищевикладених мотивів, суд вважає, дії Борщівської районної ради по прийняттю рішення «Про визнання ОСОБА_2 ради України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України» протиправними.

Щодо визнання протиправними дій Борщівської районної ради по прийняттю рішення «Про утворення Загону народної самооборони Борщівської районної ради» суд зазначає наступне

Право на створення громадських обєднань для участі в охороні громадського порядку надано громадянам в порядку, установленому Законом України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону».

Статтями 4, 15 вказаного Закону визначено, що рішення про створення громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону приймається на зборах (конференціях) громадян, а органи місцевого самоврядування надають допомогу та підтримку у їх створенні.

Статтею 7 Закону України «Про міліцію» передбачено, що на території України забороняється створення військових або інших збройних формувань чи груп, не передбачених законодавством України.

З системного аналізу вищенаведених законодавчих актів, суд приходить до висновку, що громадські обєднання для участі в охороні громадського порядку можуть утворюватися громадянами України, а органам місцевого самоврядування надано лише право на надання допомоги та підтримки у їх створенні, а не утворенні та формуванні такого громадського обєднання.

Не передбачено повноважень районних рад на створення громадських обєднань по охороні громадського і ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи те, що Загін народної самооборони Борщівської районної ради відповідно до свого положення є нічим іншим як громадським обєднанням, то суд вважає, дії Борщівської районної ради щодо його створення є неправомірними.

Щодо визнання протиправними дій Борщівської районної ради по прийняттю рішення «Про утворення виконкому Борщівської районної ради» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно даного рішення районна рада вирішила утворити виконком Борщівської районної ради, як контрольно-координаційний орган щодо здійснення структурними підрозділами Борщівської районної державної адміністрації повноважень, делегованих Борщівською районною радою, згідно з рішенням Борщівської районної ради від 19 травня 2011 року №99 «Про делегування районної ради Борщівській районній державній адміністрації». Крім того, затверджено положення про виконком Борщівської районної ради та вирішено затвердити персональний склад виконкому Борщівської районної ради на черговому пленарному засіданні сесії районної ради.

Що стосується повноважень, делегованих цими радами відповідним державним адміністраціям, то згідно з частиною першою статті 72 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві державні адміністрації є підзвітними і підконтрольними районним, обласним радам в частині цих повноважень, а також у виконанні рішень рад з цих питань.

Разом з тим, суд вважає, що реалізація даної підконтрольності та підзвітності виражається у відповідних повноваженнях обласної ради, визначених п.п. 28, 29 та 30 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме:

- заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень (п.28 ст.43 Закону);

- прийняття рішень про недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації (п.29 ст.43 закону);

- прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (п.30 ст.43 Закону).

Крім того, частиною 2 статті 31 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій підзвітні та підконтрольні відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що створивши виконком Борщівської районної ради, як контрольно-координаційний орган щодо здійснення структурними підрозділами Борщівської районної державної адміністрації делегованих повноважень, Борщівська районна рада вийшла за межі наданих їй повноважень передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1. ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 94 КАС України судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються. Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Борщівської районної ради по прийняттю позачерговою двадцять девятою сесією Борщівської районної ради шостого скликання рішень від 30.01.2014 року з питань не віднесених до її компетенції, а саме: «Про визнання ОСОБА_2 України як колегіального органу, уповноваженого представляти інтереси народу України», «Про утворення Загону народної самооборони Борщівської районної ради» та «Про утворення виконкому Борщівської районної ради».

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 14.02.2014 року.

Суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.