Справа № 2а-7769/12/1370
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015р. Справа № 876/1845/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_1,

позивача у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області, м.Львів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012р. у справі №2а-7769/12/1370

за позовом Комунального підприємства Пустомитиводоканал, м.Пустомити Львівської бласті

до Державної екологічної інспекції у Львівській області, м.Львів

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2012р. позивач: Комунальне підприємство "Пустомитиводоканал" звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій відповідача: Державної екологічної інспекції у Львівській області (надалі ДЕІ у Львівській області) щодо проведення 14.02.2012р. 01.02.2012р. планової перевірки дотримання ним вимог природоохоронного законодавства, визнання неправомірними дій старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області ОСОБА_3 та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області ОСОБА_4 щодо видачі КП "Пустомитиводоканал" припису за №209/04 від 01.03.2012р. щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, скасування припису старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області ОСОБА_3 та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області ОСОБА_4, виданого КП "Пустомитиводоканал" за №209/04 від 01.03.2012р. щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач у справі посилався на те, що перевірка дотримання КП "Пустомитиводоканал" проведена без дотримання норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки про проведення планового заходу позивача попереджено не було. Крім того, позивач вважає, що спеціальний дозвіл на користування надрами для видобутку води з Хороснівського водозабору КП "Пустомитиводоканал" не потрібен в силу приписів ст.ст.14, 16 Кодексу України про надра та п.5 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМ України №615 від 30.05.2011р. Таким чином, позовні вимоги, як наголосив позивач, є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012р. позовні вимоги задоволено частково. Суд вирішив скасувати пункт 7 припису Державної екологічної інспекції у Львівській області від 01.03.2012р. №209/04 щодо зобов'язання комунального підприємства "Пустомитиводоканал" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами на Хороснівський водозабір прісних підземних вод. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Державна екологічна інспекція у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі заявляє, що висновки суду про те, що Державна екологічна інспекція не має права перевірки дотримання законодавства щодо наявності дозволів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, а відтак і не мала повноважень зобовязати КП "Пустомитиводоканал" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами не відповідають дійсності. Апелянт (відповідач у справі) посилається на те, що Державна екологічна інспекція наділена відповідними повноваженнями і це вбачається з норм Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області. Відтак, апелянт вважає, що доводи суду першої інстанції в частині задоволення позову не відповідають нормам матеріального права, просить постанову Львівського кружного адміністративного суду від 29.11.2012р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв'язку з їх безпідставністю.

У судове засідання апеляційного суду зявився представник апеллянта (відповідача у справі): ОСОБА_1, який висловив свою правовуц позицію на підтримку апеляційних вимог.

Представник позивача у справі: ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду проти вимог апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишини в силі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегія суддів прийшла до наступного висновку:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ДЕІ у Львівській області в період 14.02.2012р. 01.03.2012р. проведена планова перевірка дотримання КП "Пустомитиводоканал" вимог природоохоронного законодавства, результати якої оформлено актом №209/04-312.

За результатами проведеної перевірки відповідачем видано припис №209/04 від 01.03.2012р. щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Позивач: комунальне підприємство "Пустомитиводоканал" постанову суду першої інстанції в частині відмови йому в задоволенні позову не оскаржив.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012р. була оскаржена Державною екологічною інспекцією в частині задоволення позовної вимоги про скасування пункту 7 припису Державної екологічної інспекції у Львівській області від 01.03.2012р. №209/04 щодо зобов'язання комунального підприємства "Пустомитиводоканал" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами на Хороснівському водозаборі прісних підземних вод.

Відповідно до положень ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи суду першої інстанції зводяться до того, що з аналізу чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що право контролювати дотримання законодавства, що регулює порядок надання та використання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, має Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) та відповідно таких повноважень не має Державна екологічна інспекція України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Не належать до спеціального водокористування, крім іншого, видобування корисних копалин і водних рослин.

Статтею 6 Кодексу України про надра визначено, що корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994р. №827 Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, підземні води (мінеральні (лікувальні, лікувально-столові, природні столові), питні (для централізованого водопостачання, для нецентралізованого водопостачання), промислові, технічні, теплоенергетичні, поверхневі води) відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до вимог ст.11 Кодексу України про надра, державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Статтею 16 Кодексу України про надра визначено, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011р. №615 (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки) затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, що регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.

Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами.

Відповідно до п.2 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, дозволи надаються Держгеонадрами, про що видається наказ.

Згідно із п.5 вказаного Порядку, дозволи надаються на такі види користування надрами:

- геологічне вивчення родовищ корисних копалин;

- геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислова розробка родовищ корисних копалин загальнодержавного значення;

- видобування корисних копалин;

- геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ);

- будівництво та експлуатація підземних споруд, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі, споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод;

- створення геологічних територій та об'єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам'ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади тощо);

- виконання робіт (провадження діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції.

Відповідно до п.12 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, дозвіл надається надрокористувачу, а робочий примірник дозволу разом з відповідними документами зберігається в Держгеонадрах.

З урахуванням вищенаведеного, позивач: КП "Пустомитиводоканал", видобуваючи підземні прісні води з Хороснівського водозабору підземних прісних вод, зобов'язаний отримати спеціальний дозвіл на користування надрами.

Водночас, суд вважає необхідним зазначити, що згідно із п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19.12.2006р. №548 (чинного на момент існування спірних правовідносин), Державна екологічна інспекція в областях, містах Києві та Севастополі (далі Інспекція) є спеціальним підрозділом Мінприроди, який підзвітний та підконтрольний в частині здійснення державного контролю Державній екологічній інспекції (далі Держекоінспекція).

Інспекція в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки на відповідній території.

Підпунктами 5 та 7 пункту 5 вказаного Положення передбачено, що Інспекція має право перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (ліцензії, дозволи) та давати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до її повноважень.

Також в пункті 1 Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011р. №136 (чинного на момент існування спірних правовідносин) зазначено, що Державна екологічна інспекція у Львівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Повноваження Держекоінспекції поширюються на територію Львівської області.

Відповідно до підпунктів "в" та "м" пункту 4.2 наведеного Положення, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо, зокрема, наявності та дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин та законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Крім того, пунктом 6.7 даного Положення передбачено також, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва).

Відтак, з вищенаведеного вбачається, що Державна екологічна інспекція у Львівській області мала право перевіряти дотримання законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів і, зокрема, наявності та дотримання умов виданих дозволів.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції в частині скасування пункту 7 оскаржуваного припису не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012р. у справі №2а-7769/12/1370 за позовом Комунального підприємства Пустомитиводоканал до Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування рішення, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2012р. у справі №2а-7769/12/1370, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.07.2015р.