Справа № 802/420/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/420/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі Позивач) звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача: ОСОБА_5, про визнання неправомірними дій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники Відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 06.09.2013 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1-308/11 від 31.05.2013, виданого Хмільницьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 26 950,00 грн боргу.

04.11.2013 державним виконавцем на адресу Позивача направлена вимога за вих. №03-7937, у відповідності до якої ОСОБА_2 11.11.2013 о 16:00 необхідно бути присутнім та не перешкоджати проведенню виконавчих дій опису та арешту двохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

У відповідності до акту державного виконавця від 11.11.2013, під час проведення зазначених вище виконавчих дій Позивач був присутній, однак, всіляко перешкоджав та не допускав до опису вказаного майна.

25.11.2013 державним виконавцем здійснено опис двохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, про що складено акт опису та арешту майна.

В подальшому, 05.12.2013 державним виконавцем призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

03.03.2014 державним виконавцем, у звязку з тим, що за місцем проживання боржника майна належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення на даний час не виявлено, прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 39653268.

Постановою від 13.03.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №42499248 з виконання виконавчого листа №1-108/11, виданого 31.05.2013 Хмільницьким міськрайонним судом щодо стягнення боргу в розмірі 26950, 00 грн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6.

17.04.2014 Позивача повідомлено (простою кореспонденцією) про необхідність зявитись до головного державного виконавця 23.04.2014 з 9 до 12 год. для сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату або надання письмових пояснень з приводу затримок у виконанні рішення суду що підтверджується викликом державного виконавця.

23.04.2014 державним виконавцем проведено опис майна, що належить боржнику, а саме: двохкімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1, про що складено акт опису й арешту майна. Крім того, у вказаному акті зазначено, що описане майно буде передане для реалізації не раніше 05.05.2014 ОСОБА_2 від підпису відмовився, про що також складено акт від 23.04.2014.

Постановою державного виконавця від 30.04.2014 призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №42499248.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що у звязку з діями ОСОБА_2 щодо недопуску державного виконавця до приміщення квартири акт опису й арешту майна від 23.04.2014 складено в приміщенні державної виконавчої служби.

Відповідно до протоколу №12949 проведення електронних торгів від 20.11.2014 переможцем торгів з продажу лоту №10989 двохкімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 ціною 173520 грн визначено ОСОБА_5.

У звязку з цим, 12.12.2014 державним виконавцем складено акт про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, що є власністю фізичної особи ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканець м. Хмільника, вул. 1-го Травня, 60/24).

Частина 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Обов'язки і права державних виконавців визначено частиною 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якого, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, що встановлено п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлено частиною 1 статті 52 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що визначено ч. 2 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, що визначено ч. 2 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження.

Частиною 5 статті 57 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Згідно з ч. 7 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження, вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту.

Визначення вартості, оцінка майна боржника статтею 58 Закону України Про виконавче провадження, у відповідності до ч. 1 якої, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 58 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, що визначено ч. 1 ст. 62 Закону України Про виконавче провадження.

Частина 1 статті 63 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У відповідності до ч. 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження, у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку, що визначено ч. 4 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження.

З обставин справи встановлено, що відповідно до довідки від 25.03.2014 №62, виданої ПАТ Державний ощадний банк України Хмільницьке ТВБВ №10001/0120, вкладних рахунків на імя ОСОБА_2 немає. Крім того, останній на обліку в відділі адресних соціальних допомог та компенсацій не перебуває, та не отримує ніяких видів допомог, що підтверджується листом управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради Вінницької області від 25.03.2014.

Хмільницьким центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговуванням м. Хмільник, Хмільницького та Літинського району листом від 07.05.2014 повідомлено, що згідно бази даних НАІС Автомобіль Хмільницького Центру 0512 за громадянином ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровано.

З метою виконання виконавчого листа №1-308/11, виданого Хмільницьким міськрайонним судом 31.05.2013, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 боргу у розмірі 26950 грн, державним виконавцем проведено опис майна, що належить боржнику, саме, двохкімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1, про що складено 23.04.2014 акт опису й арешту майна.

На адресу Позивача ОСОБА_2 надіслано Відповідачем 19.05.2014 за №03-3945 повідомлення-звіт про експертну оцінку майна, а саме, квартири АДРЕСА_2 і яке було отримано ним 20.05.2014 р.

В подальшому майно боржника (двохкімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1), реалізовано шляхом проведення електронних торгів, результат яких відображено у акті про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, що є власністю фізичної особи ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканець м. Хмільник, вул. 1 Травня, № 60/24) від 12.12.2014р. Переможцем визнано ОСОБА_5.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що будь-яке інше майно, на яке може бути звернено стягнення з метою примусового виконання рішення суду, у власності Позивача відсутнє, жодних добровільних дій, що свідчили б про намагання виконати рішення суду, Позивачем не вчинялось.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час складання акту опису та арешту майна квартири від 23.04.2014 там знаходились інші речі (меблі, побутова техніка тощо), у випадку опису, арешту та реалізації яких необхідність накладати арешт на квартиру відпала б, колегія суддів оцінює критично. Оскільки сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 свідомо ігнорував вимоги державного виконавця та перешкоджав здійсненню опису свого майна шляхом недопуску працівників державної виконавчої служби до приміщення квартири. Таким чином, ОСОБА_2 сам вчиняв дії, які перешкоджали державному виконавцю здійснити арешт та опис речей, що знаходились у квартирі.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що Відповідачем вчинено усі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб та в порядку, визначеному Законом України Про виконавче провадження

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає всі підстави для залишення його без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 липня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_7