Справа № 2а-1620/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2011 р. Справа № 2a-1620/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Скільський І.І.

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Івано-Франківського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними та зобов`язання вчинення дій.-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу Управління МВС України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними та зобов`язання вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2011 року позивач звернулася із письмовою заявою щодо забезпечення належно завіреною копією акту про знищення облікових документів її покійного сина ОСОБА_4 на основі дії п.51 Інструкції з Наказу МВС України за № 66 «ДСВ»від 03.02.1992 року. Заява була надіслана поштовим звязком та отримана відповідачем 03.03.2011 року. До вказаної заяви позивачем долучено заадресований конверт з марками для відповіді на адресовану заяву, однак на момент звернення до суду відповіді та вказаних в заяві документів позивачем не отримано. Вважає, такі дії відповідача відмовою в наданні публічної інформації та такими, що слід визнати неправомірними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив та пояснив суду, що заява позивача від 02.03.2011 року про надання інформації не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян». Зазначив, що відповідачем при розгляді даної заяви встановлено, що згідно довідки адресно-довідкового бюро УМВС в Івано-Франківській області від 15.06.2011 року позивач не може проживати за адресою, вказаною у заяві. Крім того вказав, що посилання позивача на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації»необґрунтовані, оскільки запитувана інформація не відноситься до публічної, а є інформацією про особу. А відтак, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши думку сторін, представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 березня 2011 року позивач поштовим звязком надіслала до відповідача заяву про досудове отримання інформації та забезпечення її завіреною копією акту про знищення облікових та будь-яких документів відносно її покійного сина ОСОБА_4 на підставі дії п.51 Інструкції з Наказу МВС України за № 66 «ДСВ»від 03.02.1992 року. У своїй заяві позивач просить надіслати в 10-ти денний строк на її адресу, поштовим звязком зазначені копії документів з чіткою датою їх виготовлення. До вказаної заяви, позивачем також додано копії документів на які вона посилається та заадресований конверт з марками для відповіді. Вказана заява, вручена відповідачу 03.03.2011 року, про що свідчить копія повідомлення поштового відправлення (а.с.12).

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.03.2011 року звернулась до відповідача з заявою в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації»однак, вказаний закон набрав чинності 09.05.2011 року. А тому, враховуючи наведене, до спірних правовідносин слід застосувати положення Закону України «Про звернення громадян»та Закону України «Про Інформацію».

. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органі місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію»(далі-Закон), інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

Статтею 5 Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до статті 6 вищевказаного Закону право на інформацію забезпечується обовязком органів державної влади, а також органів місцевого самоврядування інформувати про свою діяльність та прийняті рішення.

Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян»громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян»визначено вимоги до звернення зокрема, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне). Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 8 Закону України «Про звернення громадян»встановлено, що письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян»передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У відповідності до положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян»звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява позивача від 02.03.2011 року відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян», та у відповідності до ч.1 ст. 15, 19 вказаного Закону, відповідач зобовязаний був розглянути заяву та письмово повідомити позивача про наслідки її розгляду. Крім того суд не приймає до уваги, подані представником відповідача, в судовому засіданні копії рапортів (а.с. 49,50), згідно яких, працівники органів внутрішніх справ, відвідали квартиру АДРЕСА_1 з метою вручення позивачу копії відповіді на її звернення від 02.03.2011 року, під час чого було встановлено, що позивач за вказаною адресою не проживає, так, як будинок не є жилим.

Суд звертає увагу, що положеннями Закону України «Про звернення громадян»та Закону України «Про Інформацію», якими регулюються спірні правовідносини, на органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових особі, у разі отримання ними заяви, не покладається обовязок, щодо перевірки чи встановлення фактичного місця проживання заявника, або його проживання за вказаною у зверненні адресою, натомість нормами вказаного законодавства за відповідачем, закріплено обовязок, щодо реєстрації, розгляду та надсилання заявнику за наслідками такого розгляду, письмової відповіді. Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивач просила, відповідь на звернення та копії запитуваних документів надіслати поштовим звязком, у звязку із чим вжила усіх необхідних для цього засобів зокрема, до заяви нею було долучено заадресований конверт з марками.

Відповідно до частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідачем на спростування твердження позивача жодних документів, які б підтверджували факт правомірності ненадання копії запитуваних документів та відповіді не надано.

Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до правил розподілу судових витрат, встановлених частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню на користь позивача з Державного бюджету України підлягає 3 (три) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Івано-Франківського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області по відмові забезпечити ОСОБА_3 завіреною копією акту про знищення облікових документів покійного сина ОСОБА_5, - неправомірними.

Зобов`язати Івано-Франківський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області надати позивачу копію акту про знищення облікових документів покійного сина ОСОБА_4.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1) 3 (три) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 04.10.2011 року.