Справа № 815/2495/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2495/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Марина П.П.

суддів Левчук О.А.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Борцова С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (за договором);

від відповідача ОСОБА_3 служби Одеського міського управління юстиції Одеської

області: ОСОБА_4 (за довіреністю);

від відповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_6М (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10335172, яку подано ОСОБА_8, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10335172, яку подано ОСОБА_8.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5 без належних правових підстав зареєстрував обєкт нерухомого майна, визначивши інший тип цього майна, а також вийшов за межі рішення суду, встановивши відповідну площу у розмірі 6261,30 кв. м, яка не була визначена у резолютивній частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011, тобто реєстраційною службою внаслідок проведення реєстраційних дій на власний розсуд визначено обєкт нерухомого майна, при цьому власниками даного девятиповерхового корпусу будови заводоуправління залишились фактично ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, а Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» набуло право власності на нежитлові приміщення, розташовані у наведеному корпусі заводоуправління. Також, згідно технічного паспорту від 01.02.2013 року площа будівлі заводоуправління за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, складає 6665,9 кв. м, з яких 283 кв. м побудовані самочинно, а тому у звязку з допущенням низки порушень, відповідачем протиправно прийнято рішення щодо реєстрації обєкту, площа якого не відповідає обєкту будівлі заводоуправління, тобто ОСОБА_3 службою зареєстровано право власності на неіснуючий обєкт нерухомого майна, а тому такі дії є протиправними, а прийняте рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заяві про зміну позовних вимог, письмових поясненнях (а.с.216-222) та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечував, письмових заперечень до суду не надав, зауважив, що дії щодо реєстрації обєкту та визначення самого обєкту реєстрації проведено у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, а тому позовні вимоги ОСОБА_7 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи надала до суду заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких у судовому засіданні пояснила, що ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011 та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 року має всі законні підстави вважати себе власником нерухомого майна та має право на офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, також, враховуючи те, що девятиповерховий корпус будови заводоуправління є приміщенням, прибудованим до основної будівлі і Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, не передбачено реєстрацію корпусу будови як окремого обєкту нерухомого майна, державним реєстратором правомірно визначено обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення. Щодо тверджень позивача про відмінність площі обєкту, представник зазначила, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011 в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано предмет іпотеки, а саме: девятиповерховий корпус будови заводоуправління загальною площею 6261,3 кв. м, а доказів щодо введення в експлуатацію реконструйованого обєкту нерухомості, оформлення та реєстрацію такого обєкту у встановленому чинним законодавством поряду, позивачем не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають (а.с.64-68).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

23.11.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_11 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №660/198-302, який забезпечений порукою ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, Приватного підприємства «Наше дело».

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_7, 28.11.2007 року укладено іпотечний договрі про передачу в іпотеку девятиповерхового корпусу, будови заводоуправління, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 21 (а.с.73-81).

Відповідно до Відомостей про інші речові права, 29.11.2007 року, на підставі вищенаведеного договору іпотеки, приватним нотаріусом ОСОБА_14 внесено запис до Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером 6123981 щодо обєкту обтяження девятиповерхового корпусу будови заводоуправління загальною площею 6261,30 кв. м, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, 21 (а.с.178).

У звязку з невиконанням ОСОБА_11 умов кредитного договору, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_12, приватного підприємства «Наше діло», ОСОБА_13, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011, залишеним без змін у частині рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12, приватного підприємства «Наше діло», ОСОБА_13, ОСОБА_7 задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії №660/198-302 від 23.11.2007 року в розмірі 31415475,98 грн. заборгованості за кредитом, 10553013,84 грн. заборгованості за відсотками, 2225417,99 грн. сума пені, а всього 44193907,81 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки девятиповерховий корпус будови заводоуправління, що розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Бугаївська, будинок №21, шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.164-174).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.04.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_2 відхилено, вищенаведені рішення суду залишено без змін(а.с.175-177).

23 лютого 2015 року Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в особі представника ОСОБА_8, до ОСОБА_3 служби Одеського міського управління юстиції подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10335172 щодо реєстрації права приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: місто Одеса, вулиця Бугаївська, будинок №21. Поряд з заявою, представником третьої особи подано додаткові документи: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011, рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.04.2013 року, технічний паспорт від 25.11.2002 року, квитанція та довіреність від 05.02.2012 року (а.с.1369-177).

За розглядом вищенаведеної заяви та доданих документів, Державною реєстраційною службою України в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності форма власності приватна, на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, за субєктом Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», (а.с.186).

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Державна реєстрація речових прав, похідних від права власності, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення може здійснюватися нотаріусом незалежно від нотаріального посвідчення договору, на підставі якого виникає таке право.

Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4 1 цього Закону.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону передбачено, що право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

Згідно ч.1 ст.5 Закону встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 13 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Так, відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.3 ст.17 вказаного Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п.5 ч.1 ст.19 закону).

Так, судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року по справі №2/1519/2011, залишеним без змін у частині рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12, приватного підприємства «Наше діло», ОСОБА_13, ОСОБА_7 задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за договором не відновлювальної кредитної лінії №660/198-302 від 23.11.2007 року в розмірі 31415475,98 грн. заборгованості за кредитом, 10553013,84 грн. заборгованості за відсотками, 2225417,99 грн. сума пені, а всього 44193907,81 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки девятиповерховий корпус будови заводоуправління, що розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Бугаївська, будинок №21, шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.164-174).

Відповідно до п.п.10 п.37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, аналізуючи наведені норми Порядку та Закону, суд прийшов до висновку щодо правомірності дій державного реєстратора при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки 29.01.2013 року з моменту набрання законної сили рішенням апеляційного суду Одеської області відбулось припинення права власності позивача та іпотекодавців ОСОБА_10 і ОСОБА_13 на предмет іпотеки девятиповерховий корпус будови заводоуправління, що розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Бугаївська, будинок №21, та перехід права власності на зазначене нерухоме майно до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Згідно п.42 Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо невідповідності площі нерухомого майна та назви обєкту нерухомості, оскільки відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» 29.11.2002 року, на підставі якого укладений договір іпотеки, ідеальна частка майна девятиповерхового корпусу будови заводоуправління становить 6261,3 кв. м та в цілому складається, з нежитлових приміщень (а.с.143-163).

Наведені обставини встановлені також у мотивувальні частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 року, а факт передачі в іпотеку саме наведеного нерухомого майна площею 6261,3 кв. м, право власності на яке зареєстровано оскаржуваним рішенням державного реєстратора, не заперечувався представником позивача у судовому засіданні.

Також представник позивача не заперечував, що девятиповерховий корпус будови заводоуправління площею 6261,3 кв. м, є тим самим обєктом нерухомості, на яке зареєстровано право власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України, головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004).

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, оскільки припинення права власності позивача на обєкт нерухомості відбулось саме на підставі рішення суду, державна реєстрація права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» не порушує законні права та інтереси позивача.

Підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 24 Закону.

Так, згідно наведеної статті Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5- 1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5- 2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 -2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5- 3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5- 4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5- 5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5- 6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що відповідач, на підставі вищенаведених приписів законодавства, у звязку з відсутністю обставин, що зумовлюють відмову у проведенні державної реєстрації, та встановленою відповідністю поданих документів вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняв оскаржуване рішення за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10335172, яку подано ОСОБА_8 від 19.02.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10335172, яку подано ОСОБА_8 відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано колегією суддів 15 липня 2015 року.

Головуючий суддя П.П.Марин

Судді О.А.Левчук

ОСОБА_1